2 Biró Lajos 



július ?5 — 28. tartó négy napi rostálásból kikerült 110 darab 

 hangyát, csak úgy nagyjából nézve is 17- féle hangyát különböz- 

 tettem meg ; az igaz, hogy egyik fajból 54 darab volt benne, de 

 azután csak még kétféle haladta meg a 10-et, a többi fajból mind- 

 ből kevesebb volt tíznél, sőt 5 fajból csupán egyes példányok, 

 mikből nap-nap mellett más formák tűn nek fel még a nagyjából 

 vizsgálódónak Is: Ez mutatja, hogy a faj változatosság is igen nagy 

 a hangyák közt s igy nem lehet csodálkozni azon, hogy bár jó- 

 formán csupán az 1896-ik év folyamán gyűjtött hangyák vannak 

 még feldolgozva és közölve, eddig 112 uj faj és köztük több új 

 genus került elő. 



Újguineai rostált hangyáimat mindjárt gyűjtésem kezdetén 

 Emery Károly bolognai kitűnő myrmecologusnak küldtem el, a ki 

 mindjárt az első küldemény átnézése után feltűnő különösségnek 

 találta, hogy Uj-Guineából sok olyan faj hangyát gyűjtöttem, melyek 

 határozottan dél-amerikai typushoz tartoznak. így a Prionopelta, Rho- 

 palothrix, Rogeria és Rhyzomyrma-nemüek, melyek eddig csakis 

 Délamerikából voltak ismeretesek. Emery ezeket az ősrégi (eoczén) 

 ausztráliai fauna maradványainak tartja olyan időből, mikor Ausz- 

 trália összefüggött Délamerikával. E fauna maradványai ma is ve- 

 gyületlenül élnek Új-Zélandban, mig Ausztráliában a bevándorolt 

 indiai fauna járál hozzájuk ; hasonlót lát Ujguineáról is. 



Legfeltűnőbbek az apró hangyák közt a Strumigenys nemű, 

 nagyfejű és hosszú rágojú fajok, amelyek a rostából elég gyakran 

 kerülnek elő, sőt minden rostálásban van egyszerre többféle is. 

 Nem könnyű azonban kiszedegetni őket, mert nehezen árulják el 

 mozgással magukat s a legkisebb zavarásra is újra halottként 

 összehúzódnak. A Strnmigenys Chyzeri hosszú állkapcsainak hir- 

 telen összepattantásával ugrani is tud akkorákat, mint a balha, de 

 ugrás után ismét halottnak színleli magát. A Strumigenysek és 

 rokonaik változatos apró alakok, melyek körülbelül azt a helyet töl- 

 tik be a hangyák közt, mint a Pselaphidak és Scydmaenidák a 

 bogarak közt. Rostával kerítettem meg az eddig ismert legapróbb 

 hangyát is, az Oligomynnex atomus-t, mely alig haladja meg a 

 4 /s millimétert. A leiratlan új fajok közt azonban van még ennél 

 apróbb alak is. Ezeket tiszta papiroson kiválogatni is csak nagyító 

 üveggel lehetett. 



A bogarak közül csak a Scydmaenidák és Pselaphidak jutalmaz- 

 zák illendőképen a rostálás munkáját, előkerül napjában úgy 15 — 20 

 darab körül. Ez ugyan darabszámra nem valami gazdag eredmény, 

 ahhoz képest, Európában mennyit foghatnánk belőle, de bőven pó- 



