Magyarország pillangói 25 



A hernyók nagyobbára a növények leveleivel, virágaival és 

 ♦csíráival, némelyek meg (néhány Lycaena-tajé) magvakkal élnek. 

 Az utóbbiak egész életüket magtokokban töltik. Legtöbbjük ma- 

 gánosan él. nappal elrejtőzik és csak éjjel jön elő táplálkozni, 

 mások társasán élnek (p. o. Pieris Brassicae) és nappal látnak 

 eledel után. Egyik részük, mely őszkor kel ki, a telet erre a 

 czélra készített közös szövedékben húzza ki (p. o. Aporia Crataeqi), 

 mások kövek vagy moha alatt telelnek át. 



Némely faj léte bizonyos növényhez van kötve és máson meg 

 nem él, mások egyes növénycsaládra szorítkoznak, ismét mások 

 pedig mindennemű apró növénynyel táplálkoznak. 



A hemyóállapot tartama igen különböző. A tavaszkor letojt 

 petékből kikelő hernyók még abban az évben érik el teljes nagy- 

 ságukat és bábbá, majd lepkévé lesznek ; az őszkor letojt petékből 

 azonban csak a rákövetkező évben fejlődik lepke. A hernyók meleg 

 időjárás mellett gyorsan, hidegben lassabban fejlődnek. Ennek tu- 

 lajdonítható, hogy némely faj, mely a lapályon kétivadékú, hegyes 

 vidéken csak egyivadékú. A legtöbb hernyó 3—6 heti táplálkozás 

 után bábozódik be. 



A hernyó a bebábozódás előtt nyugtalanná válik és addig 

 futkos ide-oda, míg megfelelő helyet nem talál a bebábozódásra. Szá- 

 mos pillangótaj hernyója fargyűrűjét ekkor valami tárgyhoz erősíti, 

 úgy hogy a báb szabadon lóg álá (pupa suspensa); mások Övet fonnak 

 derekuk köré s annálfogva erősítik magukat — fejjel fölfelé — ághoz, 

 falhoz stb. (p, succincta). Némely faj laza kis szövedékben, egyesek 

 pedig egyszerűen az avar alatt bábozódnak be. 



Ilyenkor ismét szétreped a bőr, melyet a báb folytonos moz- 

 gatás által teljesen lehány magáról. 



A báb alakja hengeres vagy zömök, gyakran éles kiszögelé- 

 sekkel. A chitin takarón tisztán látható a pillangónak feje, csápja, 

 szárnya stb. Színe többnyire barnás, gyakran aranyszínű pet- 

 tyekkel ékesített. A báb^rugalom rendszerint 10 — 15 napig tart. 

 Ez idő vége felé elszíntelenedik a báb és takaróján át látható a pillangó 

 színe és rajzolata. A bábburok végre a hátoldalon megreped, a 

 pillangó testének mellső részével kivergődik belőle, azután lassanként 

 kiszabadítja lábait, szárnyait és potrohát, majd valamely közellevő 

 tárgyra kapaszkodva várja meg, míg szár^'a teljesen kifejlődik és 

 megszárad. Ekkor a pillangó szárnyra kél. 



V. A pillangók elterjedése. 



Pillangók csaknem az egész földkerekségen találhatók, a mennyi - 

 ben az növényzettel bír, de nem egyforma mennyiségben. Európa- 



