28 A. Aigner Lajos 



E v szerint a palaearctikus pillangók felosztása a következő volt: 

 I. Papilionidae: 1 Papilio, 2. Thais, 3. Ismene, 4. Doritis y 

 5. Pamassius ; II. Pieridae: 6. Afioria, 7. Pieris, 8. váw- 

 tocharis, 9. Zegris, 10. Leucophasia, 11. Idmais, 12. Callidvyas, 

 13. Colias, 14. Rhodocera ; III. Lycaenidae: 15. Thecla, 16. 

 Thestor, 17. Polyommatus, 18. Cigariüs, 19. Lycaena; IV. E r v- 

 c i n i d a e : 20. Nemeobius ; V. L i b y t h e i d a e : 21 . Libythea ; 

 VI. Apaturidae: 22. Charaxes, 23. Apatitra ; VII. Nyrapha- 

 lidae : 24. Limenitis, 25. Neptis, 26. Fan^ss^, 27. Thaleropis, 28- 

 Melüaea, 29. Argynnis ; VI II. Danaidae: 30. Danais; IX' 

 Satyridae: 31. Melaiiargia, 32. Erebia, 33. Oeneis, 34. Satyrus, 

 35. Pararge, 36. Epinephele, 37. Coenonympha, 38. Triphysa ; 

 X. Hesperidae: 39. Spilothyrus, 40. Syrichthus, 41. Nisoni- 

 ades, 42. Hesperia, 43. Cyclopides, 44. Carteroctphala. 



Egyidejűleg (1871.) az e tekintetben mindig külön utakon 

 haladó angolok az őszes pillangókat a következő családokra és- 

 alcsaládokra osztották, melyek közül a csillaggal jelöltek Európá- 

 ban nincsenek képviselve. I. Nymphalidae: 1 . Danainae, 2. 

 Satyrinae, 3. Elymniae* , 4. Morphüiae* , 5. Brassolinaé* ', 6. /1c- 

 raeinae*, 7. Heliconinae* , 8. Nymphalhiae ; IT. Lemoniidae : 1. 

 Libytheinae, 2. Nemcobinae, 3. Enselussinae* ', 4. Lemoniinae* ;. 

 III. Lycaenidae; IV. Papilionidae: 1. Pievinae, 2. Pa- 

 piloninae ; V. Hesperidae. 



Ez a rendszer határozottan gyarlóbb, logikátlanabb a Stau- 

 dinger-félénél, mely azonban szintén javításra szorult. Ezt a javí- 

 tást maga a szerző, Rebel-lel szövetkezve legújabban (1901) 

 eszközölte. Javított rendszerük a következő: 1. Papilionidae ; 2; 

 Pieridae ; 3. Nymphalidae : a) Nymplialinae, b) Danainae, c> 

 Satyrinae; 4. Libytheidae : 5. ■ Erycimdae : 6. Lycaenidae: 7. 



Látnivaló, hogy a javítás leginkább a Lycaenidák elhelyezé- 

 sében nyilvánul, mely tekintetben a szerzők visszatértek Linné 

 felosztásához. 



Ez a rendszer jelenleg a palaearctikus pillangókra nézve ál- 

 talános érvényű s ezt követi a jelen dolgozat is, tekintetbe véve 

 egyik-másik módosítást, melyet legújabban S p u 1 e r eszközölt rajta 



