Különfélék 65 



mert míg a levéldarázsnak rendszerint csak két ivadéka van, tavaly 

 egyedül a nyár folyamán is több ivadéka fejlődött ki. Álczája nagy 

 területen megtámadta az összes erdei fenyőket s az illető erdőkben 

 oly nagy zajt okozott az álcza lehulló ürüléke akár a folytonos 

 eső s a széltől levert roszul kapaszkodó álcza millió számára igye- 

 kezett a fák derekán felkúszva a fa koronájához ismét eljutni. 

 Hogyha a fákat rúgás által megmozgatták, záporesőként hullott 

 alá az álcza. Számtalan tűitől teljesen megfosztott fa száraz mint a 

 seprő és ezek nagy része előreláthatólag ki fog veszni s alighanem 

 ugyanaz a sors vár a többi fára is. Az álcza ellenségei a fürkész- 

 darazsak és legyek, nem sok kárt tettek bennük: 300 megvizsgált 

 álcza közül csak 14-ben találtak élősdit. Annál derekabban pusz- 

 tította az álczát a nagyszámban jelentkezett Calosoma sycopkanta 

 nevű bogár, melyet azonban viszont a bogarászok irtottak hallatlan 

 módon úgy, hogy egyetlen oda való városban (Hanau) hozzávetőleg 

 9-10 ezer példányt fogdostak össze. Hazánkban a Lophyrus Pini 

 még nem lépett fel kártevőleg, közel rokona azonban, a Lophyrus 

 rufns KI. nálunk sem ismeretlen ez oldalról. Dr. Horváth Géza 

 említi (Rovart. Állomás Közleményei I. 12. füzet), hogy 1891-1893 

 ban tekintélyes károkat tett. 1891-ben Krassó-Szörénymegyében 

 200 holdnyi erdei fenyőt támadott meg és körülbelül 30% vesz- 

 tességet okozott. 1891-ben ugyanott erdei fiatalosban 40 holdban 

 15%-nyi kárt tett. Aradmegyében 1892-ben 5-6, 1893-ban pedig 

 20-25 holdon tarolta le a 6-10 éves erdei és fekete fenyő tűit. 

 Somogy megyében 1892- és 1893-ban teljesen lekopasztotta a fe- 

 nyőket, úgy, hogy a fák elcsenevészedtek és ki is pusztultak. 



A. A. L. 

 Brauer Frigyes. A bécsi cs. k. udvari természetrajzi múzeum 

 állattárának igazgatója Brauer 1904. évi deczember 29-én elhunj't 

 Bécsben. Brauer a híres zoológus és entomologus 73 évet élt. 

 Született 1832. évi május 12-én Bécsben, a hol később tanulmá- 

 nyait is végezte. Már gymnazista korában nagy előszeretettel vizs- 

 gálta a rovarok, főleg a reczésszarnyú rovarok életviszonyait és 

 sok apró megfigyelést publikált is. Orvosnövendék korában, mint 

 alig 25 éves ifjú (1857) a szakirodalmat becses munkával (Neurop- 

 tera austriaca) gazdagította, mely még ma is kedvelt és egyedüli 

 kezikönyve a reczésszárnyúakkal foglalkozóknak. Később inkább 

 a Dipterák tanulmányozásával foglalkozott. A legyekre vo- 

 natkozólag a „Monographie der Oestriden" és a „Zweiflügler des 

 Kais. Museums" czímű munkái nagybecsűek. Igen fontos volt egy 

 későbbi (1885,) munkája (Systematisch-zoolog. Studien), melyben 



