Magyarország pillangói 7 



Az ab. bimaculata Eim. 1 ) a törzsalaktól csak abban külön- 

 bözik, hogy a felső szárny csúcsán levő fekete petty alatt má- 

 sodik kisebb petty (olykor csak pont) is mutatkozik. Egy-egy pél- 

 dányát fogták Aradon és Eperjesen. Ennek ellentéte az ab. im- 

 macidata Schulz. 2 ) melynél mind a két petty hiányzik. Ezt egy- 

 egy példányban Eperjesen és Pujon (Hunyad megye) fogták. Az 

 ab. rubromaculatus i. I. 3 ) alsó szárnyán szabálytalan vörös toltok 

 mutatkoznak. Ilyent többször fogtak Budapest környékén. Ezekhez 

 sorakozik az- ab. tenuiviüata,*) melyet legújabban S pengéi 

 állított fel (Zool. Jahrb XII. 364) ; submarginalis sávja a rendesnél 

 jcval keskenyebb, miáltal az alsó szárny szegélybeli holdjai te- 

 temesen megnagyobbodnak. Egybevágó hím példány Budapesten 

 bábból kelt ki nálam. Az Alpescken 1700 m. magasságig röpül, a 

 Himaláján 3000 m.-ig. 



Petéjét, mely gömbalakú, szürkés- fehér szinű, egyenkint,, de 

 egymáshoz közel álló növényekre rakja le. Hernyója rendszerint 

 két ivadékban fordul elő: az egyik május végétől jjnius végéig, a 

 másik július közepétől augusztus végéig, szórványosan Hí. ivadék 

 is fellép szeptember közepétől végéig, sőt kivételesen egy ízben 

 november elején is találtam. 45—48 mm. hosszú. Tápláló növényei! 

 Pimpinella saxifraga és magna (pimpinella), Daucus carota (murok) 

 Anethum graveolens (kapor), Foeniculum officináié (harmatkása), 

 Heracleum spondylium (tápsir), Ruta graveolens (ruta), Peuce- 

 danum oreo<=elinum és chabrei (koc-ord), Apium graveolens (zeller)* 

 Carum carvi (kömény), Angelica sylvestris (angyélika), Fragaria 

 vesca (szamócza) és kivételesen Dictamus albus (ezerjcfű) és Pet- 

 roselium sativum (petrezselem). A hernyó színezése, a fekete ha- 

 rántsávok megszélesbedése folytán változó ; igen ritka az egészen 

 fekete, minőt Tomala Nándor 1898-ban kettőt talált, mely 

 szabályos lepkét adott. Kifejlődve 4 — 4'5 cm. hosszú. 



Változatosabb a báb színezése. Az I. ivadéké sárgás zöld vagy 

 világos zöld ; belőle lesz a sötétebb színű törzsalak, valmint az ab- 

 aurantiaca és Drusus. A II. (és III.) ivadéknak kitelelő bábja el- 

 lenben egyszínű világosbarna vagy fekete hát- és oldalsávokkal, 

 többnyire azonban sötétebb barna ugvan oly rajzzal, mely olykor 

 az alapszínt csaknem teljesen elnyomja. 



!) A kétfoltú. 



2 ) A foltatlan. 



3 ) vörös foltu. 



4 ) A keskeny sávú. 



