126 A. Aigner Lajos 



kimerítő kutatásról szó sem lehet. Az egyedüli Magas Tátra az, 

 melynek faunáját némileg ismerjük és jó részben ezt is a lengyel 

 lepkészeknek köszönhetjük ; de bizony a Magas Tátrában is várnak 

 még mireánk érdekes felfedezések, mert hiszen ott július előtt és 

 augusztus után még nem búvárolt senki. 



No, de térjünk vissza szerző remek művéhez, melyre csupán 

 néhány megjegyzésem van. Szerző minden egyes fajnál tekintettel 

 van a szomszéd területekre és általában hűségesen megemlíti, 

 vájjon az illető faj előfordul-e Erdélyben, Délmag3^arországon, Szla- 

 vóniában stb., sőt ha közelebbi termőhely nincs, még a Tátrát is. 

 Annái feltűnőbb, hogy azt némely fajra nézve elmulasztja. Ilyenek 

 p. o. a következők : Lycaena Jolas O.-ról megjegyzi, hogy talál- 

 ható Románia, keleti Rumélia, Morea, Dalmáczia és Fiúméban, de 

 hogy úgyszólván egész Magyarországon is előfordul, azt elhallgatja ; 

 Argynis Daphne Schiff. csak Szlavóniából van említve; pedig egész 

 Magyarországon található; Argynnis Amatlmsia Esp.-ről azt állítja, 

 hogy egyik szomszéd országból sem ismeretes, pedig a felvidéken 

 (Lőcse, Sz.-Olaszi, Eperjes) már fogták ; Pachycnemia hippocas- 

 tanaria Hb. nemcsak Dalmácziában, hanem Felső-Magyarországon 

 (Eperjes) is előfordul ; Ino Geryon Hb. nemcsak Dalmácziában stb., 

 hanem Magyarországon is található, Budapesten magam is fogtam, 

 igaz, hogy az illető adat nem foglaltatik a faunakafalogusban. 



Úgy látszik ezekről a fajokról hallgatag feltételezi, hogy ada- 

 taink nem helyesek ; ezt más fajokról határozottabban állítja is. 

 így pl. kétségbe vonja, hogy Polygonia Egea Cr. Dalmáczián kí- 

 vül Magyarország területén előfordul, pedig az egész Tenger- 

 melléken található, Fiúmén magam is íogtam, de fogták Buccariban, 

 Czirkveniczán, Noviban is. Szintoly alaptalanul vonja kétségbe azt 

 is, hogy Pieris Napi L. ab. Bryoniae O. Erdélyben előfordul, hol- 

 ott megfigyelték azt Nagyágon, Brassón és Nagyszebenben, sőt 

 Háromszékben magam is fogtam igen sötét színű alakját, melynek 

 bővebb leírásából (R. L. X. 186. 1.) kitűnik, hogy azt egyáltalá- 

 ban nem lehet összetéveszteni a var. flavescens Wagn.-rel, mint 

 azt szerző a többi adatról feltételezi, bizonyára szintoly kevés 

 alappal. 



Végül megemlítem, hogy a Larentia Corydalaria Graes. var. 

 Boguműaria Rbl. azon ? példánya, melyet Pável János 1899-ben a 

 Velebitben fogott, még kisebb annál a J példánynál, melyet szerző 

 rajzban bemutat ; fehér rajzolata még inkább megfogyott, a tőtéren 

 csak 4 apró pont áll, szintúgy az alsó szárny belső zugában 3 

 ily pont. 



