Irodalom. 195 



Petri, Dl*. Kar!, Bestimmungs-Tabelle der mir bekannt 



gewordenen Arten der Gattung Lixus Fab. 



ans Európa und den angrenzenden Gebieten. 



(Wiener Entomolog. Zeitg. XXIII. 1904, p. 183—193 ; XXIV, 



1905,33—48, 101 — 116.) és külön Bestimmungs-Tabellen der 



europáischen Colcopteren. Heft 55, Curculionidae 11. Theil : 



Genus Lixus F. 1—62. 1. Paskau 1904—5.) 



Hazánkfia Petri Károly segesvári ág. ev. polgári iskola 1 

 igazgató, az ormányos bogarak szorgalmas tanulmányozója, e csa. 

 Iád egyik fajokban gazdag nemét tette újabban vizsgálatainak tár- 

 gyává. Ezen vizsgálódások eredménye a bécsi folyóiratban és most 

 külön füzet alakjában is megjelent meghatározó kulcs, mely a pa- 

 laearktikus L«-«s-lajokat tárgyalja. Petri 168 fajt és faj változatot, 

 ismertet dolgozatában és csak 13 faj maradt előtte ismeretlen. A 

 Lixus-nemet négy alnemre osztja : Phillixus Petri, Hypolixus Schh. 

 Lixus s. str. és Ileomus Schh., melyek közül az első új. Az új 

 fajok és faj változatok közül minket közelebről csak három érdekel, 

 m rt ezek faunánkból valók, u. m. L. iridis var. caucasicus, mely 

 a Kaukázus, Ural, Dél-Oroszország és az Alexander-hegységen 

 kívül hazánkban is előfordul, L, algirus var. hungarus Budapest- 

 r 1 való és L. bardanae var. scutulatus magyarországi. Faunánkra 

 új még a L, laterális Panz., mely Horvátországban és L. ascanii 

 var. circumdatus Schh., mely Magyarországon és Boszniában for- 

 dul elő. Csíki Ernő. 



* 

 Horváth, Géza dr., Conspectus specierum generis Gra- 



phosoma: Annales Mus. Nat. Hungarie. Vol. I. 1903. p. 



345—354. — Synopsis generis Doratura: Ibid. p. 



451—459. - Monographia Colobathristinarum: 



Ibid. Vol. II. 1904. p. 117 -172. -Species palaearc- 



ticae generis Caliscelis: Ibid. 378—385. 



Tisztán rendszertani munkálatok, a melyek azonban a fel- 

 ölelt csoportokat kimerítően tárgyalják, igen becsesek és hálásan 

 üdvözlendők. így nyilatkozik róluk Speiser P. a „Zeitschrift 

 für vvissenschaftl. Insektenbiologie" czímű folyóiratban. A Grapho- 

 soma-nem palaearctikus, 6 faja és 6 faj változata közül szerző kettőt, 

 illetve egyet ír le ez alkalommal; legismertebb képviselőjéről, a 

 piros-íeketén csíkozott G. lineatum-vól kimutatja, hogy az összes 

 európai példányok a var. italicum-hoz tartoznak, a törzsfaj Észak- 

 Afrikában fordul elő, állítólag Korzikában is található. Úgyszintén 

 tsztán palaearctikus a Doratura-nem biztos 8 faja, (a kilenczedik 

 Perzsiából, valószínűleg nem tartozik ide), melyek Szibériától Fran- 



