Magyarország pillangói, 205 



erős fekete behintésű. A feketés külső szegélyben világos foltok 

 sora áll, a nősténynél ezen foltok nagyobbak, szalagszerűen össze- 

 függők. A középfolt a felső szárnyon fekete (alul fehér pupillájú), 

 az alsó szárnyon világos színű (alul kettős pupillájú). 



Hazánkban csak Eperjesen és Stolán (Szepes m.) (egy-egy 

 példány Húsz Ármin), valamint Kassa környékén (Dr. U h r y k 

 Nándor) fogták. Július-augusztusban röpül. 



Hernyója sötétzöld, fehér oldalsávval, 38 — 40 mm. hosszú, 

 május-júniusban Vicia-fajokon él. Bábja sötétzöld, mindkét vége 

 kihegyesedett, torán kiemelkedeit. 



Előfordul a szomszédországok közül : A. -Ausztria, Stejeror- 

 szág- és Galicziában. 



11. Colias Hyale L. 1 ) 

 Linné, Systema Naturae. Ed. X. p. 469 (1758); F r e y e r, Neufi 



Beitr. z. Schmetterlingskunde I, fig. 547. Palmeno E s p e r, 



Die Schmetterlinge in Abbildungen I. tab. 4. fig. 2. (1777). 



A szárnyak színe a hímen czitromsárga, a nőstényen sirgás- 

 fehér ; a felső szárnyon a vilá os színű pettyek sora által ketté- 

 osztott széles fekete szegély nem éri el a belső szegélyt. Az alsó 

 szárnyon a keskeny fekete szegélysáv csak a szegély közepéig ér. 

 Ezzel a segélysávval párhuzamosan áll rendszerint azt érintő hatá- 

 rozatlan alakú fekete foltok sora. A középfolt a felső szárnyon erő- 

 teljes fekete, az alsó szárnyon vöröses sárga, nagy, alul ket'.ős 

 fehér pupillájú Alsó lapja sárga (a nőstényen a felső szárny fe- 

 héres), a felső szárny szegélye előtt egy sornyi fekete petty és a 

 mellső szegélyen, a szárny csúcsa felé 2 fekete petty áll ; az a!só 

 szárny szegélye előtt vöröses barna pettyek sora s a tövön ugyan- 

 oly színű petty van. 



Hazánkban országszerte igen gyakori, 2 — 3 ivadékban^ ta- 

 vasztól csaknem szakadatlanul őszig. Hegyvidékeken ritkább. Főleg 

 luczemásokon szeret röpködni. Rendkívül változó mind nagyságra, 

 mind színezésre és rajzra nézve is. Míg a pillangó Németországon 

 csak 37 — 43 mm. széles, nálunk 44 — 50 mm.-t is elér, de akad 

 kisebb is, s egy pygmaeus csak 36 mm. A rajz változandósága a 

 fekete, gyakran inkább barnás fekete szegélysáv színezésében es 

 kiterjedésében mutatkozik. Az Eimer-féle elv szerint (haladás az 

 egyszerű és sötét felé), a világosabb példányok regressiv, a sö- 

 tétek pedig progressiv alakoknak lennének tekintendők. Elfogadom 

 ezt, habár arra nézve épen ezen genusra vonatkozólag nénii kételyt 

 táplálok. Az ez értelemben vett regressiv példányoknál az eredetibb 

 rajz abban nyilvánul, hogy a felső szárny szegélysávja kifelé és 



*) Hyale ; nimfa neve. 



