Rummene I—1II, Skabene 12—15. 33 
mest Skade ved at bortskræmme Fisken, sønderrive 
Garnene og fortære Fangsten. Spæk har den i Mængde 
og af et fortrinligt Slags. 
101. Sulryggen, Svartsiden eller Grønlandssælen, 
Pagophilus groenlamndiceus Mll.* (5 Exemplarer, hvoraf 
2 Unger). Farven er meget forskjellig efter Alderen; 
det voxne Dyr er hvidagtigt med en stor sort Sideflæk. 
I alle nordlige Polarhave i uhyre Mængder;, for Grøn- 
lændernes Tilværelse er den fremfor alle andre Sæler af 
allerstørste Betydning, og af Ishavsfarerne fanges den 
aarlig i betydeligt Antal. Sjelden hos os. 
102. Haverten, Storkobben eller Blaakobben, Phoca 
barbata Fabr.* (4 Exemplarer). Graa, i Almindelighed 
uflækket. Haverten er den største af alle Nordens Kob- 
ber og findes i Mængde i Polarhavene; den jages ivrig, 
især for sin stærke Hud, der bruges til Harpunliner, 
Fiskesnører, Touge o. s. v. 102 åa. Unge med Dunhaar 
af Haverten. Sælernes Unger ere ved Fødselen oftest 
bedækkede med en fin Uld. 
103. Graasælen, Halichoerus grypus C. F. Fabr.* 
(2 Exemplarer). Lysere eller mørkere graa, undertiden 
sølvhvid, med sorte Flækker. Findes overalt ved vore 
Kyster, men har sit Stamhold i Østersøen, hvor Fangsten 
efter den er større end al den øvrige Kobbefangst til- 
sammen 1 Furopa. 
104. Klapmydsen eller Klakkekallen, Cystophora 
eristata Eræl* (8 Exemplarer, fra ganske smaa til 
9 Fod lange). Huden mellem Øinene og Næsen er hos 
Hannen løs og kan blæses op til en Blære af Størrelse 
som et Menneskehoved. Denne Blære maa vel nærmest 
kun betragtes som en af de Prydelser, der ofte i Dyre- 
3 
