Rummene I—1II, Skabene 13—16. 35 
til Overfladen af Vandet og trække Pusten. I Hvalens 
øvrige Bygning kan det ogsaa ret øiensynlig vises, hvor- 
ledes Alt er indrettet for det Element, hvori Dyret lever. 
Med Halen skyder den sig frem og behøver med dette 
vældige Bevægelsesredskab ingen Baglemmer; de til Bryst- 
finner omdannede Forlemmer holde Legemet i Ligevægt 
og bjælpe til at forandre Retningen; den glatte Hud 
letter Farten; de store Lunger, fyldte med Luft, og det 
tykke Fedtlag formindsker Legemets Tyngde; de store 
Lunger med det betydelige Aandedrag giver endvidere 
Legemet en stærk Varme i det iskolde Vand, og Fedt- 
laget under Huden holder denne Varme vedlige; de store 
Lunger tillade endeligen ogsaa Hvalen at forblive længere 
Tid under Vandet; naar den maa op for at drage Aande, 
behøver den blot at hæve den øverste Del af Hovedet 
over Vandfladen; her udmunde nemlig Næseborene (eller 
Blæsterrøret). Idet Hvalen skal aande, sprøiter den først 
ud det Vand, som har trængt ind i Næseborene, og det 
med saadan Kraft, at Vandet opløser sig i fine Draaber 
og ligner en Dampsøile. Hvaler findes i alle Have. 
åa. Tandhvaler eller Delphiner. Forsynede med 
Tænder. 
106. Springeren eller Hvidskjævingen, Delphimus leu- 
copleurus Rasch.* Hovedet fortil spidst uddraget; paa 
Siderne af Kroppen findes en hvid og ovenfor den en 
graabrun Flæk. Ganske almindelig her ved Vestkysten 
i Flokke paa 200—300 Stkr. 106. Fostere af Springeren. 
107. Foster af Vagnhunden, Orca Schlegelii Koren 
(Lalleb).* Om Vagnhunden se i det senere Afsnit om 
Benrader. 
108. Grindehvalen, Orca Melas Trail* Hovedet 
fortil but; en hvid Stribe langs Bugen, forøvrigt sort. Den 
3%* 
