Rummene IV—VI, Skabet 28. 71 
220. Tukanen eller Peberfuglen, Rhamphastos. Næb- 
bet uforholdsmæssig tykt og langt, men papirtyndt, ind- 
vendig med Luftrum og derfor meget let. Tukanerne 
henhøre ogsaa til Letnæbberne (Side 54). Meget almin- 
delige i Sydamerikas Skove. Sine Fødemidler (Frugter 
og Smaadyr) sluge de derved, at de først kaste dem op 
i Veiret og derpaa med beundringsværdig Behændighed 
opfange dem i det aabne Gab; naar de drikke, stikke de 
Næbspidsen ned i Vandet og fylde det store Næb med 
Vand, idet de drage Luften kraftig til sig. Kjødet spises, 
og Fjærene benyttes almindelig til Pynt. 
Fasaner. Fasanerne høre til Hønsefuglene og udgjøre 
en egen Afdeling ved Siden af Skov- eller Mark-Hønsene 
(se Side 56). De adskille sig fra disse sidste blandt Andet 
ved sit nøgne Hoved eller Kinder. 
221. Paafuglen, Pavo cristatus Lin. Hører oprindelig 
hjemmei Ostindien, hvor den er et almindeligt Jagtvildt. 
Siden Alexander den Stores Tider indført til Europa. 
222. Den almindelige Fasan, Phasianus colchicus Lin. 
Vild i Vest-Asien, men er forlængst indført til Europa, hvor 
den findes i Mængde dels fuldkommen forvildet, dels i 
Fasanerier under Menneskets Opsyn. Kjødet er udmærket. 
223. Guldfasanen, Ph. pictus Lin. Hører hjemme 
i Kina; i Europa holdes den for sin Skjønhed tam i 
Fasanerierne. 
224. Den vilde Kalkun, Meleagris gallopavo, sylve- 
stris Briss. Hører hjemme i Nordamerika og er der et 
yndet Jagtvildt. Den tamme Kalkun er mindre med 
meget forskjellig Farve uden den stærke Metalglands 
som hos den vilde; den trives hos os lige til Polarcirkelen. 
