148 Hvidorme. 
suges gjennem Huden. De fleste Bændelorme maa, forat 
opnaa sin Udvikling, vandre fra det ene Dyr til det andet: 
Naar de fjernest staaende, ældste Led ere modne, skille 
de sig tilsidst fra Ormerækken, udstødes af Legemet og 
krybe nu i flere Dage om paa Planterne. Forat disse 
Leds Æg skulle kunne udvikle sig, er det nødvendigt, 
at de sluges af et (for hver Art af Indvoldsorme be- 
stemt) varmblodigt, plantædende Dyr. I 1 af 1000 Til- 
fælde sker dette. Æøgene udvikle sig i dette Dyrs 
Mave, og Ungen gjennemborer Mavevæggen, baner sig 
Vei ud til Leveren, Kjødet, Hjernen o. s. V., og her 
uddanner den sig nu til den fremtidige Bændelorms 
»Hoved.* Hovedet ender paa dette Udviklingstrin i en 
Blære og danner den saakaldte Blæreorm (Kvæsen; Itlen 
eller Tinten). Først naar endelig det Dyr, hvori Blære- 
ormen holder til, bliver spist af et andet Dyr eller af 
Mennesket og kommer ned i Tarmene, udvikler Blære- 
ormen sig til en egentlig Bændelorm, idet Blæren svin- 
der ind, og Leddene begynde at voxe frem. 
171. Den almindelige eller langleddede Bændelorm, 
Tenia solum Lim.* Forekommer hos os. Den udvikler 
sig af den i Svinets Kjød levende Blæreorm, den saa- 
kaldte Itle eller Tinte (se ovenfor) og kommer ind i 
Mennesket ved Nydelsen af raat eller slet tilberedt 
Svinekjød. 
172—175. Forskjellige Arter af Bændelorme. 
