578 



TERMÉSZETHISTÓRIA. 



máig sem bírta a közhitből teljesen kiirtani ; ma is feles számmal 

 akad « olvasott ember », ki hitetlenül rázza a fejét, valahányszor hallja, 

 hogy az ő «czet./mla» elevent szülő, emlőin szoptató, melegvérű, ge- 

 rinczes állat, melynek úszószárnya nem egyéb, mint átváltozott első 

 lábpár. A czeteknek a vízi élethez alak szerint való hozzátörődése 

 annyira haladt, hogy némelyeknek — többek közt a költészet és díszítő 

 művészet oly nagyon kapós delfinjének — a hátán már egy kövér-úszó- 

 sörényt is észlelhetünk; egyedül a kormányúszónak vízszint való ter- 

 jedése különbözteti meg a czetek külső alakját a hal törzsökös fogal- 

 mától. A czetek egész szervezetöknél fogva már kizárólagosan a víz- 

 hez vannak kötve, a szárazra egyáltalában ki sem mehetnek. 



A madarak felé fordulva, tudjuk, hogy e nagy osztálynak egész 

 népes rendéi, mint a vízmellékhez, vagy a vízhez kötött alakok szere- 

 pelnek ; a szélvizekben való gázolástól — • gémek és mások — az úszó 

 életmódig — ruczák, ludak és mások — innen a legkitűnőbb, rend- 

 kívül kitartó bukásig — búvárok, vöcskök — minden forma és átme- 

 net megvan, a sorozat pedig végződik a pinguinnel, melynek szárnya, 

 tollak helyett már inkább pikkelyekkel — mondjuk pénzekkel — 

 van borítva; nem is repülő, hanem valóságos úszószárny, mely igen 

 élénken emlékeztet a gőtehal úszóvégtagjaira ; és noha a pinguin két- 

 ségtelenül madár, ő sem a föld rögén, sem a levegőben nem boldo- 

 gul ; egyetlen, igazi eleme a víz, a melyben a szárnya már valóságos 

 úszószárny szolgálatot végez. 



A régi értelmében vett csúszómászókat tekintve, hogy egyik ré- 

 szöket már kétéletűnek — amphibia — nevezzük, azért, mert életök 

 bizonyos részével, sokszor kizárólagosan a vízhez van kötve — a béka 

 poronty korában, a gőte és mások; — a Varanus-okban, a melyek, a 

 közhit szerint, az embert a krokodilus elől intik, ismét a határozott 

 gyík-formát látjuk a vízmellékhez kötve ; a Platurus és Hydrophis 

 lapos evezőfarkú kígyókban már a kígyókat látjuk a vizek állatéleté- 

 ben, holott rokonaik a szárazföld állatai. 



És ha már most a felsőbb rendű gerinczesektől a halakra vetjük 

 szemünket, tudjuk, hogy vannak a halak közt is a vízből kijáró ala- 

 kok, a melyeket a szilványokban tartott víz s az ugyanoda vezető 

 külső résnek szűk volta ment meg a gyors pusztulástól; és tudjuk 

 azt is, hogy vannak alakok, a melyeknek az úszószárnyuk akkora 



