A HAL A TERMÉSZET HÁZTARTÁSÁBAN. '^C)J 



hogy az előbb meglopott vagy megczélozott préda annál biztosabban 

 kerülhessen belé. 



Némely halak szája fegyver nélkül való s csak a garatban aka- 

 dunk sajátságos fogakra; ezek egy részénél a száj csőszerűén kitol- 

 ható. 



Némelyeknek a szájok felfelé — homlok irányában — , másoké 

 lefelé — torok irányában — , ismét másoké épen csúcsba nyílik, 

 tehát a préda megragadása különböző módon történik. 



Fontos a szem állása is. Némelyek szemének látóköre inkább 

 fölfelé esik, másoké — a madarakra emlékeztetve — külön-külön 

 oldalt; de e mellett bizonyos távolságon kezdve előre is, csak fölfelé 

 nem. Ez az utóbbi szemállás, mely különösen a pontyfélék sajátja, rend- 

 kívül érdekes, azért, mert érthetővé válik, hogy a hal fölött szabadon 

 lebegő, tehát egyébként kiválóan látható halászó madarat a hal nem 

 látja ; látóköre t. i, fölfelé nem terjed, a hal tehát nem látja lebegő 

 ellenségét. Innen van az is, hogy ezek a lebegő rablók mindig merő- 

 legesen csapnak le a prédára, mert oldalt kanyarodva, a hal látókörébe 

 kerülnének s a prédát biztosan elvesztenék. Innen van az is, hogy a 

 gém leséskor egészen kinyújtja hosszú nyakát, mert tudja, hogy a hal 

 a testét látja, tehát csak bizonyos távolságra közeledik hozzá, ezt a 

 távolságot azután a vékony, kevésbbé föltűnő nyakkal iparkodik 

 legyőzni. Könnyen érthető az is, hogy a szem látókörének különb- 

 sége nagy befolyással van a táplálék beszerzésére, tehát arra a hatásra, 

 a melyet a hal a természet háztartásában gyakorol. 



A színezetre nézve háta felől valamennyi hal sötétes színezetű s a 

 ragyogás vagy tarkaság csak az oldalokon fejlődik ki ; a legtöbb hal 

 háta szín szerint a vízfenék iszapjának, illetőleg annak az iszap- és áza- 

 lékos rétegnek felel meg, a melylyel a folyó és álló víz a feneket, a 

 lenek kövét s egyebét bevonja ; a mint ez az általános szín világosabb, 

 vagy sötétebb, úgy illeszkedik hozzá a hal színezete is. Ez a nevezetes 

 tulajdonság igen megnöveli a hal biztonságát; de megkönnyíti táplá- 

 lékának megszerzését is, különösen azokét a halakét, a melyek a lesve- 

 rablók közé tartoznak. 



Halaink alakoskodása — mimikrismus — tehát kevésbbé alaki, 

 mint inkább színbeli. Az alak szerint való alakoskodás vizeinkben csak 

 két halon föltűnőbb : a harcsán és a botos kölöntén. 



Hermán O. A magyar halászat. '" 



