A HAL A TERMESZÉT HÁZTARTÁSÁBAN. 



597 



lüktet a fölébredt természet ölén s a szunnyadásig száll alá, a midőn a 

 természet téli nyugovóra tér. Csak a valódi rablóhal nem nyugszik ; 

 ez télvíz idején is rátör prédájára. 



A viszony rövidre fogott jellemzése im ez: A halak táplálkozásuk- 

 kal mélyen belenyúlnak a vizek életébe, különösen állatéletébe ; de 

 viszont maguk is alá vannak vetve az állatélet korlátozó halalmának. 



A halaktól eredő behatás mélysége különösen onnan származik, 

 hogy a hal attól a percztől fogva, a melyben a pete tápláló tartalmát 

 fölemésztette, a vízből kezd táplálkozni ; s minthogy ekkor még 

 igen kicsiny, e kicsinységének megfelelő, parányi táplálékhoz folya- 

 modik; reá van utasítva azokra a parányi szervezetekre, a melyeket 

 a vizsgálódó ember nagyító műszereivel a vízcseppben régebben 

 megbámult, ma pedig rendszeresen megfigyelve, úgyszólván saját lété- 

 nek kimagyarázására iparkodik fölhasználni. 



Szemügyre véve a táplálkozni kezdő parányi pisztrángot, csak 

 azt látjuk, hogy vizet merít a szájával, s hogy a szilványrésen kibo- 

 csátja ; keresést, kapkodást, a préda megragadását még nem észlel- 

 jük. Világos, hogy az áramló víz sodra hozza, a szájába viszi a mikro- 

 szkópi lényeket, melyek a szilványívek szűrő tulajdonságán megakad- 

 nak s a garatba kerülnek. A míg az ezernyi ezer apró pisztráng így 

 nyúl bele a « mikrokozmoszba", addig a több kilogrammra megnöve- 

 kedett fajbelije ugyancsak szemre dolgozik ; mindent elnyel, a mi él 

 és mozog s a garatján egyáltalában, ha erőhatalommal is, legyűrhető ; 

 sőt bekapja saját fajbelijét is. E két végső pont között a nagyságnak 

 minden képzelhető foka egyszerre, egy időben, ugyanabban a vízben 

 él és táplálkozik ; minden fokozat az erejéhez mért táplálékra tör, 

 melynek egyik végső pontja a szabadszemmel nem is látható protiszta, 

 a véglény, a másik a nagyra termett vizipatkány vagy a tagbaszakadt 

 kecskebéka; a mi pedig e két végső pont között él, mozog és táplá- 

 léknak beválik, annak is akad a megfelelő nagyságú hala. 



Ha kérdjük, hogy mi legyen az, a mi a két végső pont között 

 él és mozog: be kell tekintenünk a víznek és mellékének teljes éle- 

 tébe. Itt pedig valóban egy egész "állatvilágra)) találunk, a melyben 

 különösen a rovarok serege, a rákfélék hada nyüzsög és uralkodik. 

 Bogár, darázsféle, szitakötő, szöcske, pillangó, légy, úgy a mint 

 a vízben él, vagy átalakulásának során a vízbe van utasítva ; — úgy, a 



