A HAL A TERMESZÉT HÁZTARTÁSÁBAN. ^99 



halseregek, ikrájától szinte sárgulnak a szélvizek, akkor nemcsak a 

 rovar, nemcsak a madár, hanem maga a hal is ezekre veti magát. Itt 

 a korlát! 



Neki esik a halikrának még a vízibogár is ; a gázoló madarak, az 

 úszók akkortájon « mindennapi kenyeröket» találják az ikrában ; sőt 

 a mint azt a pontyok tenyésztésére berendezett ívótavak bizonyítják, 

 az ikráshal a tejessel együtt saját tojományát is nyeldesi. Ha hozzá- 

 teszszük még azt is, hogy számtalan ikra úgy pusztul el, hogy a halak 

 dagadó vízben ívnak, a víz leapad s az ikra a szárazon marad ; hogy 

 széljárás, a vihar hullámcsapással a mélységbe sodorja az ikrát, hol 

 vagy ki nem kelhet, vagy martalékul esik az állatvilág örökös éhségé- 

 nek ; sőt hogy az ikrából kikelt porontyot épen annyi veszedelem 

 üldözi, mint az ikrát magát: mondhatjuk, hogy láttuk a kép visszáját, 

 a felvetett kérdésre megkaptuk a világos feleletet. 



A végső eredmény az az összhang, a melyet a szabad természet 

 állatéletében bámulunk s mely abban nyilatkozik, hogy a természet- 

 ben mind az, a mi élet, egyfelől részeiben önönmagát szabályozza, 

 másfelől pedig, mint egész, kifejlődésének, lüktetésének föltételeit, 

 de korlátait is megtalálja a világ-egyetem erőiben. 



Könnyen beláthatjuk már most, hogy a haszon és a kár, a mely- 

 ről a halak tekintetében elmélkedünk, csak az ember érdekének szem- 

 pontjából valóban az, mert a természet életének összességét véve, a 

 haszon és a kár nem fogalom. 



Az ember egész hatalmával csak azt éri el, hogy a természet éle- 

 tének egy kis részével kitér előle s mihelyt a behatás megszűnt, a ter- 

 mészetes állapot legott helyreáll. 



Az ember hiába irtja ki adott vizek halait, még akkor is, ha el 

 vannak rekesztve s halas vizekkel egyáltalában nem közlekednek: 

 ezek a vizek pár év alatt már halasok. 



Hogyan r 



A vízről-vízre költözködő vízimadár rászállott valamely ívóhelyre, 

 ott a halak lerakott ikrájában lakmározott s lakmározás közben egy 

 pár ikra a tolla közé ragadt. A madár tova röpül, rászáll a hal nélkül 

 szűkölködő vízre, ott tollászkodik s az ikra kihull — kikél ; más vízi- 

 madár más fajt hoz — a víz megnépesül. 



Ilyenek a természet telepítő útai. 



