A HAL ELLENSÉGEI. 605 



kissé lapított, füle elkerekített; lábai kurták, erősek, az ujjakat tel- 

 jes úszóhártya köti össze ; szőre tömött, sima, háta felől sötétbarna, 

 hasa felől szürkésen világosodó ; testhossza i méterig, az erőstövű 

 fark 40 cm. Szövevényes, több oldalra csövesen nyíló lakását vizek 

 mentén, csöndes, bokros helyeken ássa s egy cső mindig a víz alatt 

 nyílik. A vidra kitűnően úszik és bukik; legkedvesebb eledele a 

 hal, kivált a nemesebb fajú ; rendes halasokban roppant pusztítást 

 végez. Irtása csapóvassal, lessel és vidraebekkel való vadászat útján 

 történik. 



A vidranycsi* — Mustcla lutreola L. — a vidránál sokkal kisebb, 

 görényszerű nyestfaj ; feje lapított, lábujjai csak félúszóhártyával van- 

 nak felszerelve. Szőre háta felől sötétbarna, fényes ; hasa felől szürkés ; 

 ajaka és egy nyakfolt fehér; testhossza 30 — 35 cm., farka 15 cm. 

 Ez a halászó nyestfaj mindenütt ritka jelenség. 



A vqi c:{ic^kánY — Sorex fodiens Pali. — egy piczi, egérszerű, de 

 ragadozó állat, melynek egész hossza — a farkkal együtt — 9 — i o cm.; 

 tömött szőrözete háta felől sötét szürke, majdnem fekete, hasa felől 

 fehér; orra ormányszerűen nyújtott, hegyes; fülei aprók, lecsaphatok, 

 hogy bukáskor a víz be ne hatolhasson ; lábain sorosan álló úszóser- 

 ték vannak, melyek úszáskor fölállíthatók s így a lábat evezőssé teszik ; 

 a fark alsó felén szintén sorosan álló úszóserték vannak s a fark kor- 

 mányzó erejét öregbítik. A partba vájt lyukakban lakik, melyek több 

 csővel nyílnak ; ezek között egy mindig a víz alá vezet. Ez a kis állat 

 az ikrában és a halivadékban pusztít ; de ráveti magát a nagyobb halra 

 is, a melyen megkapaszkodik, hogy szemét és agyvelejét kirághassa. 

 Irtása strichninnel, mérgezett ikrával és kis csapóvasakkal történik. 



A csontförő sas — Haliaétos albicilla L. — igen termetes, hatalma- 

 san feszítő sas; testhossza 80 — 90 cm.; szárnyának feszítése 2 — 2":; m. 



Feje, nyaka fakó ; teste földszínű ; farka — meglett korában — 

 tiszta fehér s más sasokéhoz képest aránylag kurta; csőre és lábaszára 

 viaszsárga ; karmait akként állíthatja, hogy kettő-kettő szemben áll 

 egymással. Nagy folyók és tóságok táján sziklákon és magas fákon 

 fészkel ; a víz fölött lebegve kiszemeli a halat s mintegy leejti magát 

 reá, hogy karmait a hátába üsse; prédája leginkább a pipáló hal; a 

 3 — 4 kilogrammos darabokat könnyen bírja. Télen át a folyók és 



* FÖLDY szerint nyérc:;, a német Nörz után magyarosítva. 



