A HAL SZERVEZETÉRŐL. 



A hal hideg, pirosvérű gerinczes állat; teste többnyire csontszerű 

 héjjal van borítva, ritkán anélkül való ; mindig í^"//i'a»/Oí lélek^etü ; 

 tartósan csak a vízben élhet meg; legtöbbnyire lerakott ikrából kel ki ; 

 végtagjai a páros, vízszínt álló úszószárnyak, valamint az úszósörények 

 is sugaras vázra feszülnek. 



289. ábra A ponty vázlata. 

 F fejrésze; Sz — hu törzsöke; ft farka t Öve ; fv farkavége; orra; S szemköze; fd fedelékje; hp halpénzes 

 héjjá; OV oldalvonala; ts bognártüskéje; us úszósugara; HS hátsörényüszója ; KU kormányúszója; AS alsó- 

 sörényiiszója; hll huggyója; HO hónaljúszószárnya; HA hasiiszószárnya; b bajusza; / .'ízem előtti, // szem 

 mögötti, /// szem alatti tájék; AB test hossza; CD testöble; x szembogara; z szemcsillaga; T a szilványfede- 



lék széle. 



A hal testének és részeinek magyarázatát a ponty alakjához köt- 

 jük, még pedig a 289. ábra alapján. 



Testalkotás szerint a hal többnyire vetélőalakú , két oldala 

 felől lapított és nem tagbaszakadozó, vagyis a fej határ nélkül 

 átmegyen a törzsökbe , ez ugyanígy a farkba. A fej határát a 

 szilványfedelék széle [fd], a fark kezdetét vagyis tövét [ft) a hugygyó 



