A HAL A TERMESZÉT HÁZTARTÁSÁBAN. 



Brehm Alfréd, az állatok életéről szóló nagy müvét az állat- 

 élet egészére vetett pillantással vezeti be ; de mindjárt az első so- 

 rokban — és igen helyesen — ráveti szemét a természetvizsgálók 

 két táborára, mejy, a milyen nagy az elért eredményekben, épen 

 olyan nagy — vagy talán még nagyobb — a kölcsönös leszólás- 

 ban is. 



Az egyik tábort a bonczolók iskolája alkotja, mely az állatok tes- 

 tét legparányibb részeire bontja s e részeket anyag és szerkezet tekin- 

 tetében ezerszeresen nagyító üvegen át vizsgálja ; így kutatja a leg- 

 parányibb erecske, a legfinomabb idegszál végződését; meglesi a 

 sejtet, oszlását, szervezetté való tömörülését ; meglesi a petében 

 folyó keletkezést; az egyes szervek szerkezetét, működését; a szervek 

 átváltozásának folyamatát ; a különbözőknek látszó szervezetek egy- 

 máshoz való viszonyát, rokonságát. 



Ez fölséges, magasztos egy dolog, mely reátanít az élőlények 

 összealkotására, életöknek nem egy alapfeltételére ; sokszoros vilá- 

 gosságot vet az eredetre is. Pontosan meghatározza a sejt oszlásának 

 pillanatát, haladását; megmondja — ha nem is mindig — e csodás 

 folyamat előljáró föltételét. 



De egyet nem bír megmondani : annak az életrekeltő szikrának 

 a lényegét, mely a belátható okozat be nem látható okát szülte. Igen, 

 megmondja, ki birja fejezni szóval, olyannal, mely mond ugyan és 

 mégis adósunk marad 1 E szó az életerő, éltető erő, néha épen csak 

 erő. — De hát ez a világos tudás szempontjából véve semmi, mert a 

 megfoghatatlannak épen csak mesterszava. 



Hogy világosan szóljak, tudjuk, hogy a himhal zoospermiuma a 

 nőstény ikrájának héjján nyiló petelikacson át az ikra belsejébe nyo- 

 mul, ott az ikra termőszemével érintkezik s hogy erre az a termő- 



