A HAL ES A TUDOMÁNY. 



területen, a hol a víz a legmelegebb, nemcsak hogy odaszokott a 

 ponty, hanem leginkább a víz fenekén tartózkodik ; nem is keresi a 

 felsőbb, elevenebb vizet. Viszont látjuk, hogy némely faj úgyszólván 

 abban a pillanatban pusztul el, a melyben vizét megváltoztatjuk; né- 

 melyik csak a tisztában él meg, más a félig poshadtnak még iszapját 

 is túrja; némelyik, a vízből kivetve azonnal elpusztul, más órákon, 

 napokon át bírja ; sőt az angolna, a már felemlített Periophthalmus 

 s az Indiákon élő Anabas hal a szárazra is kijár ; és hiába sós a ten- 

 ger, édes a folyó vize, mert nemcsak mindeniknek megvan a maga 

 halserege, hanem feles számmal akad olyan faj is, a mely felváltva 

 hol az egyikben, hol a másikban él. 



A magyar vizeknek csupa olyan hal jutott, melynek halvoltában 

 a legszerényebb ismeret sem tévedhet meg ; ám ez nem elég, mert 

 szemügyre kell vennünk azokat fajról fajra, szervezet, életmód sze- 

 rint akként, hogy mások is fölismerhessék s az ismeretet saját észle- 

 leteikkel megpótolhassák, mert ebben rejlik a haladás. Módszere az, 

 a melyet Linné kifejtett és alkalmazott. 



