A HAL ES A TUDOMÁNY. 



569 



Ha a csoport meghatározásában az alak után akarnánk indulni, 

 azt már az első próbánál is abba kellene hagynunk. 



Az angolna kigyószerű nyulánkságától eljutunk a lapdává felfú- 

 vódó Diodon-halig, vagy az annyira suta Orthagoriscus-ig — ma- 

 gyarul <imalaczhal» — , hogy inkább csak egy úszó fejhez hasonlít; 

 ha pedig a halnak a közfogalomban élő képétől, például a pisztráng- 

 tól vagy pontytól indulunk, eljuthatunk az ausztráliai c:^afranghal — 

 Phyllopteryx (268. ábra) — szinte mesés alakjáig, melynek egész teste 



2S6. ábra. Czafranglial, Phylloptervx eqiies Günth. S;, szilványfedelék ; s. sörény. 



mintha szálakra volna tépve s a midőn a tengerfenék moszatain elül, 

 annyira hasonlít hozzájuk, hogy még a természetbúvár gyakorlott sze- 



met is megtéveszti. 



Sőt rátalálunk a halnak a szó teljes értelmében vett kiforga- 

 tott alakjára is, a mennyiben a hal növekedése során féloldalúvá vá- 

 lik, azaz mind a két szeme egy oldalra kerül s a hal a másik oldalán 

 úszik, mintha ez volna a hasa; ez a Platessa és családbeliei, a régi 

 magyar írók «plataisz»-a. 



