68 TERMÉSZETHISTÓRIA. 



Vessünk már most bár csak egy futó pillantást is arra az általános 

 képre, a melyet a halak megalkotnak. 



A tudománynak legfőbb feladata a fogalmak tisztázása és — igen 

 természetesen — a tisztázott fogalomnak szabatos kifejezése. Ha a 

 tünemények bizonyos sorozatairól van szó, a melyekről meg kell álla- 

 pítani, vájjon alak, szervezet és életmód szerint rokonok-e s így alkot- 

 ható-e belőlük egy csoport, akkor a tudománynak legfőbb feladata 

 megállapítani : mi legyen a csoportnak összekötő kapcsa, vagyis, hogy 

 van-e oly tulajdonság a csoportban, a mely részről részre lényeg 

 szerint azonos. 



És ha ezt a kérdést a halakra nézve vetjük fel, egyetlen egy tulaj- 

 donság az, a mely a halakat a gerinczesek körében egy csoportba — 

 a tudomány szava szerint osztályba — foglalja össze, t. i. az, hogy 

 kizárólagosan s^ibányokon át léleg-eiwk. Minden egyéb tulajdonság 

 annyiban ingadozó, amennyiben csak a halalakok kisebb-nagyobb 

 részénél állandó, tehát a halalakok összességét nem jellemezheti ; 

 vagyis amennyiben nemcsak a halaknak, hanem más állatosztályok- 

 nak is a tulajdonsága. 



A kibővített jellemzés ez volna: a hal hidegvérű — tulajdonképen 

 bizonyos fokig alkalmazkodó hőmérsékletű — állat, a mi nem kizá- 

 rólagos tulajdonsága, mert számos más állatosztályé is ; teste több- 

 nyire héjjas, pénzekkel, vértekkel borított, a mi már azért sem kizá- 

 rólagos tulajdonsága, mert vannak mezítelen bőrű halak is s azonfelül 

 a csúszómászók egész sora héjjas ; a vízben él, a mit szintén számtalan 

 más állattal oszt meg; többnyire lerakott ikrából kél, de ez sem kü- 

 lönálló tulajdonság; végtagjai uszószárnyak, ámde ezek néha hiány- 

 zanak. 



Tisztán láthatjuk, hogy a lélekzés módján kívül minden egyéb 

 jegy ingadozik; de sőt ez a kizárólagosnak tetsző tulajdonság sem 

 teljesen szilárd, mert hiszen tudjuk, hogy a gőtehalnak már másnemű 

 lélekzése is van ; ám de ez már átmeneti alak. 



A fogalom tisztázásából mindenesetre nagy a nyereségünk, mert 

 a szilványon át való lélekzés a többi, ingadozó jegyre útbaigazító tulaj- 

 donsággal bír s ha a vizsgálatban elfogulatlanul és körültekintéssel 

 járunk el, nem tévedhetünk abban, hogy a halat halnak határoz- 

 zuk meg. 



