6l2 



TERMÉSZETHISTÓRIA. 



vésettek, majd csillagszerűen oszló vésetú'ek, a mint ezt a 292. ábra 

 alakjai magyarázzák. 



Külön említést érdemelnek az u. n. oldalvonalon (289. ábra O V) 

 fekvő halpénzek, melyek rendszerint csövesen likacsosak s a mint 

 sorakoznak, tulajdonképen egy csöves vonalat alkotnak, a melynek 

 rendeltetését később tudjuk meg (292. ábra 6). 



A tokféle halakat jellemző vértek (292. ábra 7) egészben csillagos 

 forma mellett, középen csúcsosan emelkedők s csillagszerűen suga- 

 rasak, kemények és zománczszerűek. 



A halpénz szerkezete, formája, elrendezése és száma szintén igen 

 változatos s a meghatározásra igen fontos jellemző jegyül szolgál. 



295. ábra. A száj formái, i. csiicsbanyiló (konczér); 2. torokfelé nyiló (paducz); 3. fölfelé nyíló {kardoshal). 



Különös figyelmet érdemel a s-áj külső formája, illetőleg állása 

 szerint ; nem kevésbbé azért, mert a hal életmódját határozva, egy- 

 szersmind a fajok megkülönböztetésére is szolgál. A száj vagy csúcsba 

 nyiló, mikor t. i. a fej orrarészének csúcsán állva nyilik (293. ábra 1), 

 vagy torokfelé nyiló, mikor torokfelé nyilva a fejnek orrarésze még 

 túljár rajta (293. ábra 2), vagy végre fölfelé nyiló, a mikor az alsó áll- 

 kapocs a tej orrarészébe tolva, a homlokvonalba nyilik (293. ábra 3). 



A hal ragfogúsa és s~íne. A tulajdonképeni halpénznek — tehát 

 nem a vérteknek is — testíelől fekvő lapja legtöbbször finom, ezüst- 

 fényű réteggel van bevonva, melynek ragyogása számtalan, szerfölött 

 apró, u. n. guaninmés^ kristályoklól ered. 



A halak színezete csak részben ered a bőr alapszínétől, mert 



