6l6 TERMÉSZETHISTÓRIA. 



nyarész porczogós, egy darabból való s a csőrszerűen kinyúló orral 

 együtt emlékeztet a ló patájára és csánkjára s ilyen fejletlen a többi, 

 különösen a szájrész is; az ingolánál az állkapcsok helyett már 

 csak porczogós karikákkal találkozunk. Ezeknek koponyája csak egy- 

 szerű tok. 



Világosan láthatjuk azt is, hogy a vértes halaknál maga a külső 

 vértezet több szilárdságot ad a testnek, mint a belső váz, mely a cson- 

 toshalaknál oly kiváló. 



De mindaz, a mit eddig a csontvázról mondottunk, még nem 

 meríti ki az idevágó részek ismeretét. A s^áj lire^v, a torok vagy 

 bLÍr:^sing' eleje, tulajdonképen ^i^arat, különösen pedig a fedelekcsonlok 

 alatt még sok igen fontos csontot, vagy csontos részt találunk, a 

 melyek a halalakok során különböző fejlődésben mutatkoznak. A s-áj- 

 pűdlűsl megalkotja két egymás felé hajló s^ámras s-á/padLiscsoiil s 

 ezek közé helyezkedik az ekecsoni, mely például 

 az u. n. nemes halaknál — pisztráng, galócza, 

 lazacz — fogakkal van fölfegyverkezve. A száj 

 fenekét a különböző fejlődési! nyelvcsont fog- 

 lalja el ; a nyelv fekvésének is megfelelő része, 

 ábra. A keiebai fogacsos temiészetesen, a középet foglalja el : részei a 

 sz.iv.4ny,ve. uyelvcsont, mögötte három toldalékcsont ; az 



első toldalékcsonttól ágaznak jobbra-balra — a fedelekcsonlok felé 

 való hajlással és szarvszerűen kanyarodva — a nyelvcsont s^arvas.ágai, 

 a melyeknek külső széléből a s^ilvánvpőr sugarai indulnak. A nyelv- 

 csont szarvas ágainak megfelelően s a toldalékcsontokhoz kapcso- 

 lódva, következik kétfelől a négy-négy s^ilványív, mely a luíqsing nyi- 

 lasát őrző, éráesen-éles felületű csontokhoz kapcsolódik. Ha a hal 

 tátott szájába betekintünk, a szilványívek alkotottá tágas öböl egy 

 kosár vázára emlékeztet. Ezek a szilványívek sok halfajnál befelé 

 fűrészesen fogasok is (29). ábra). 



Mindezt kiegészíti a halak fogrendszere, mely igen változa- 

 tos. Az összességet tartva szem előtt, kimondható, hogy a száj öblé- 

 nek minden csontos része lehet fogas. Akadunk fogakra a s-áj- 

 padláson, a nyelven, a garatcsontokon, természetesen az állkapcsokon, 

 és — a mint már érintve volt — a s^dvány ívek belső élén is. A fogak 

 alkat szerint különbözők s a csontra reá vannak forradva (296. ábra). 



29i- 



