020 TERMÉSZETHISTÓRIA. 



haltól elvonva is, hűvös helyen több napon át megtartja terméke- 

 nyítő erejét ; úgy az ikra is. 



Halaink ikrája golyóalakú ; belsejét a tojás sárgája, boríték- 

 ját a tojáshéj alkotja meg, mely utóbbi nagyon rugalmas. A tojáshéj 

 felülete gyakran ragadós anyaggal van bevonva, mely a vízben meg- 

 keményedik s a melynél fogva a hal az ikrát növevényekhez s egye- 

 bekhez ragaszthatja. A tojás héja színtelen, átlátszó ; tele van számtalan 

 kisebb s közben nagyobb likacsokkal ; azonkívül egy nagyobb, u. n. 

 pcte-likacsa is van, mely belőlrűl mélyed. A tojás sárgája csak kevés 

 halnál (tokfélék, ingolák) nem átlátszó, a többieknél áttetsző, átlát- 

 szó; hol víztisztaságú, színtelen, hol sárgás narancsszínű, vörö- 

 ses stb. ; — alapjában nyúlós, fehérjeszerű folyadék, zsírral van ke- 

 verve, mely hol finoman eloszlatva, hol egy golyós cséppé alakítva is 

 látható. 



Az ikra nagyság szerint igen különböző; a pontyféléké 2. a pér- 

 halé 4, a pisztrángé ^, a lazaczé 6 milliméter átmérőjű is, — mindig 

 öreg példányokat értve, mert kisebbeknél, teljes ivarérettség mellett 

 is, az ikra kisebb. 



Az ikra száma rendkívül ingadozik. Altalánosságban mondhatni, 

 hogy ifjabb halaknál kisebb számú. A pisztrángé 500 — 1 000, a lazaczé 

 ! 0,000, a csukáé 100,000, a pontyféléknél 3 — 700,000, a tok- 

 féléknél pedig milliókra rúg. Bloch a kelehalnál 100,000, a paducz- 

 nál 8,000, az Eva-keszegnél 30,000, a pontynál 350,000 ikrát szám- 

 lált meg. 



A legtöbb hal évenkint ívik; az ingolák és angolnák életökben 

 egyszer, mire elpusztulnak. Az ivás ideje vagy tavaszi — illetőleg nyár- 

 elői, — vagy őszi, mely utóbbi sokszor a tél elejéig is terjed. 



Mielőtt az ivásra térnénk, helyén lesz itt azokról az eltérésekről 

 megemlékezni, a melyek halainknál észrevehetők. Némelyeknél a him 

 és nőstény ivartartója nem páros (sügér, ingolaj s ekkor a test 

 középvonalában fekszik. A lazaczfélék és az angolna pete-fészke 

 nem tömlő, hanem csavaros, vaskos lap, a melynek felületén az ikra 

 keletkezik s a mint megérik, a hasüregbe száll alá; ehhez képest 

 az ikravezető cső is hiányzik s az ikra egy nyilason búvik ki, mely 

 vagy a hugygyón túl ■ — a fark felé értve, — vagy a vese vezeték- 

 csövébe nyílik (lazacz). Az angolna him heréje, Syrski szerint, ki azt 



