6:50 TERMÉSZETHISTÓRIA. 



Az ÍVÓ halnál — mindkét nemnél — a hugygyó egész tája ilyen- 

 kor föl van duzzadva s a hal a kézzel való simogatásra is elbocsátja 

 az ikrát, illetőleg a tejet. 



Az ívó hal — népiesen szólva — pergelödik, vagyis fészkelődve 

 egymáshoz dörgölődzik ; a mennyire megfigyeltem, a hím hal mindig 

 azon van, hogy saját hugygyójával minél jobban közelíthesse meg a 

 nőstényét ; sőt a pisztrángnál az érintésre is törekszik, ebből követ- 

 keztetve, azt tartom, hogy csak az az ikra éri el a biztos megterméke- 

 nyítést, a mely elbocsátáskor közvetetlenűl érintkezik a hímnek a víz- 

 zel még el nem vegyült, vagy csak épen érintkezett tejével. E mellett 

 szól a mesterséges termékenyítés is, melynek u. n. száraz módja, a 

 midőn t. i. a hím hal tejét nem bocsátják előbb vízbe, hanem egyene- 

 sen a szárazon fekvő ikrára s ezt pedig a tejben megforgatják, sokkal 

 foganatosabb. 



A ponty-félék jobbadán vízi növényre, a növénynek a víz színé- 

 hez közel fekvő szirmaihoz, leveleihez tapasztják ikráikat s innen van 

 az, hogy némely faj, pld. a küsz-hal, mélyebb vízben is ívik, ha ott a víz. 

 szine közelében alkalmas úszó hínárokra talál. A nőstény hal sohasem 

 törődik az ikra sorsával s a hol a gondozás némely mozzanata tapasz- 

 talható, azt mindig a hím hal végzi. A mi halaink közül a kölönte 

 hímje gondosan őrzi kikelésig az ikrát ; az ingola szívó szája segítsé- 

 gével kavicsot, követ hordozgat össze, a melyből medenczét alkot az. 

 ikra számára. A pikóhal hímje az ikra számára növevények rostjából 

 diónagyságú fészket készít, a melybe az ikrák kerülnek, hol azo- 

 kat a kis hím hal őrzi, védi; sőt egy ideig a kikelő ivadékot is gon- 

 dozza. 



A lerakott ikra elbocsátáskor legtöbbször horpadásos, nem tömött ; 

 de vizet beszíva megtelik, az ikrahéj megfeszül s az ikra golyóalakúvá 

 válik. 



.4 fejlődés. A csontos halak ikrájának fejlődése egészben egy- 

 formán halad. Az ikra sárgájának vagy szikgolyójának csak egyik 

 részéből épül a kelő halacska ; a másik részéből tulajdonképen táplál- 

 kozik ; az előbbi a ke'p-ö-, az utóbbi a tápláló-s:{ik ; az utóbbit az előbbi 

 a fejlődés során felveszi magába. Az ikra iennös^eine (petesejt) a meg-^ 

 termékenyítés után két egyenlő részre oszlik ; ezek ismét két-két 

 részre oszlanak s a barázdálódás azután úgy halad, hogy a termő- 



