646 TERMÉSZETHISTÓRIA. 



hajtó küsz, 8. ragzdozó 6n, 9. pirosszemü kelé, 10. veresszárnyú konczér,. 

 II. réti csík, 12. vágó csík, 13. köz-csuka. 



Petényi 1852-ben még feljegyezte a vágó durbincs és ragadozó őn fajt; 

 nekem 1883-ban öreg halászok azt mondták, hogy azóta e két faj kiveszett. 



32. Zagyva folyó. Torkolata körül. i. Csapó sügér, 2. fogas-süllő, 3. kő- 

 süllő, 4. német buczó, 5. magyar buczó, 6. vágó durbincs, 7. selymes durbincs, 

 8. tarka meny, 9. töponty, 10. széles kárász, 11. nyálkás czompó, 12. rózsás 

 márna, 15. dévér-keszeg, 14. silány keszeg, 15. lapos keszeg, ló. bagoly-keszeg, 

 17. sugár kardos, 18. szélhajtó küsz, 19. ragadozó ön, 20. pirosszemű kelé, 

 21. veresszárnyú konczér, 22. fejes domolykó, 23. vésettajkú paducz, 24. réti. 

 csík, 25. vágó csík, 26. köz-csuka, 27. leső harcsa, 28.* sebes pisztráng,. 

 29. kecsege-tok, 30. söreg-tok, 31. faj-tok, 32. viza-tok. 



Mindenek előtt álljon itt, hogy az imént fölsorolt vizeken kívül,, 

 a magyarföldnek még számos más vizéből is ismeretes a halnak hol 

 egy, hol több faja; a mi jegyzékünk becse abban nyilatkozik, hogy 

 az adott víznek bizonyos pontján élő halaknak összességét iparkodik 

 adni, tehát úgyszólván a halrajz értékével bír. 



Az bizonyos, hogy ez a halrajz kezdetleges, mert hiszen jobbadán 

 csak azt adja, a mit a nép is megkülönböztet ; de azért ez a halrajz 

 fölér egy jó vázlattal, a melyből idővel a teljes kép megalkotható. 

 A könyv irányára való tekintetből ez a halrajz még különben is meg 

 van okolva, mert világot vet a nép megkülönböztethető érzékére,, 

 mely mindenesetre első rendű. 



A méltatás szava első sorban a rendkívüli kivételes tüneteket illeti 

 meg; hogy azonban a rendkívülit fölismerhessük, tudnunk kell a 

 rendeset. 



A magyar föld halrajzi tekintetben két külön területet alkot,, 

 a mely Európa nagy vízválasztójában sarkal. Ez a nagy vízválasztó az, 

 a mely bizonyos folyókat délfelé, illetőleg keletfelé, másokat ismét 

 észak- és illetőleg nyugot felé terel. 



Folyóink közül a Poprád az, mely az északi folyórendszerhez tar- 

 tozik, előbb a Dunajeczczel s evvel együtt utóbb a Visztulával egye- 

 sülve, a Keleti-tengerbe — alapjában véve északi — szakad ; a 

 magyar föld többi folyója mind a délkeleti folyórendszerhez tarto- 

 zik s a Fekete-tengert vallja anyavizének. 



Ez a két vízrendszer nemcsak folyás szerint, hanem halrajz tekin- 

 tetében is különbözik egymástól ; s különösen két nemes hal az,. 



