HALAINK ELTERJEDÉSE. 647 



a mely a különbséget kifejezi. Az egyik a lazaczpisztráng — közszó- 

 lás szerint lazacz — , a mely az északi folyásokat, a másik a dunai galó- 

 cza, mely kizárólagosan a Dunát és vízhálózatának alkalmas részét 

 jellemzi. 



Némi tekintetben más természetű' a síkos angolna elterjedése, 

 mely az Európát övező tengereket lakja s a beléjök szakadó folyókba 

 is bevonul ; de a Fekete-tengert s illetőleg folyóit kerüli, tehát a mi 

 Dunánk hálózata is idegen tőle. 



Hasonló természetű a tüskés pikó elterjedése is. 



Az angolnának és a tüskés pikónak megjelenése a Duna hálóza- 

 tában ennélfogva mindig kivételes, rendkívüli megjelenés, mely azon- 

 ban nagynéha mégis csak meglepi a halászt. 



így nekem budapesti kereskedő halászok, kik állóbárkát tartva 

 egyszersmind halásznak is, pontosan leírták az angolnát, mint nagy rit- 

 kaságot; azonképen leírta nekem «ángvilla» név alatt Tuba István 

 komáromi halászmestér is, mint legnagyobb ritkaságot. Petényi jegy- 

 zetei között pedig ez is olvasható: "Az angolna a Dunában nagyon 

 ritka. Az ercsii halász, Horváth, azt mondta, hogy ő 27 év alatt csak 

 két darabot fogott Komáromon alul a Prépostsziget mellett és az 

 aranyosi zátony körűi. » 



A halászok leírása így hangzik: (iKigyótestű, fekete, nagyon 

 síkos hal, melynek csak hónaljszárnya van, hasaszárnya nincsen; a 

 gyepre kivetve, szaladni kezd mint a kígyó. « Ez kétségkívül az an- 

 golnának igen jó leírása. 



A Poprádban az angolna a rendes jelenségek közé tartozik, s a 

 lazacz társaságában jellemzi e folyót. 



A tüskés pikó, Pancic, jeles szerb füvész állítása szerint — ki 

 különben mint buzgó gyűjtő az állattannal is foglalkozott — Belgrád 

 alatt megfordult, tehát a Duna e részét véve, a magyar halrajzba is 

 befogadható vendégül. A Poprádból teljes biztossággal nem rekeszt- 

 hető ki. 



Ez a méltatás a horizontális elterjedésre van alapítva, mely- 

 nek más természetű párja a vertikális vagyis merőleges elterjedés. 



Az utóbbinak az az értelme, hogy egyazon folyónak magasabb 

 helyen fekvő kezdetén másnemű halrajzi viszony van, mint alsóbb 

 folyásában. Ez vezette kivált a német természetvizsgálókat arra, hogy 



