6cO TERMÉSZETHISTÓRIA. 



A magyar vizek alsó színtáját ellenben igenis jellemzik a tokféle 

 halak, a melyek a főfolyamok derekán találják magukat legjobban s 

 csak a kecsege-tok az, mely vállalkozóbb s elvetődik a Sión át a Ba- 

 latonba, az Ipolyba s mint tudom a Nyitrába is. * 



A pisztrángnak letévedése a Sajó derekára, sőt a Zagyva-torkola- 

 tig és Szegedig, szintén nem csodálatos, mert a pisztráng más tája- 

 kon tengerjáró is. 



Hogy a pisztráng a lehetőségig ragaszkodik nem annyira havas^ 

 mint inkább bizonyos természetű vizekhez, ennek biológiai megfejtése 

 talán leginkább az, hogy kerüli a más halakkal való versenyt s rend- 

 kívül hatalmassá fejlett úszásával ott boldogul, a hol más hal semmire 

 sem mehetne, t. i. a legsebesebb vízben is. 



Ez viszi a pisztrángot a havas patakjaiba és természetes, hogy ott 

 a víz minőségét és hőfokát megszokva, a vízre érzékenynyé válik; de 

 viszont bizonyos az is, hogy ezt az érzékenységet lassanként le is vet- 

 kőzteti, a mi azután tenyésztésre való rátermettségét oly nagyon meg- 

 növeli. 



A halaknak elterjedési — mondhatnám — rugalmasságát jól 

 jellemzi a Szamosnak Szatmár táján lejegyzett halrajza, (23, II. a soro- 

 zatban) a hol a pisztráng-színtáj számos eleme mellett a pérhal a ke- 

 csegével és a sőreggel találkozik. 



A mióta a Balatonnak rendes kifolyása van, «új halak » származ- 

 nak belé ; így a már említett kecsege és hozzá a rózsás márna, mely 

 onnan, mint soha sem látott új faj került a földmívelési minisztériumba 

 s a minisztériumtól hozzám. 



A rugalmasság mellett különben még két körülmény bizonyít: az 

 egyik a tengerjárás, illetőleg a vegyesvíz látogatása, a másik a hévizek 

 hal rajza. 



Halaink közül igazi tengerjáró faj a dévér-keszeg, az Evake- 

 szeg a sugár kardos, valamennyi tokhal, a lazacz, pisztráng és az 

 angolna ; a vegyes vizet, t. i. a torkolatokét, a hol az édes víz a ten- 

 gerével vegyül, a következők állják és látogatják: 1. a vágó durbincs, 

 2. fogas süllő, 3. botos kölönte, 4. tarka meny, 5. tőponty, 6. széles 

 kárász, 7. fenékjáró küllő, 8. ragadozó őn, 9. ónos jász, 10. pirosszemű 



' A Vágból Kriesch János a következő tokokat jegyezte föl : szín tok, vágó tok, ke- 

 csege tok, viza tok. Itt mindenesetre az alsó folyás értendő. 



