664 A MAGYAR HALFAJOK. 



Már pedig a régi Artedi, a halhatatlan Linné és Cuvier óta — : 

 az utóbbi az, ki ezt a halat osztályozta és Lucioperca Sandra névvel 

 látta el — minden természetvizsgáló a legapróbb részletekre kiter- 

 jedő, pontos vizsgálattal egybehangzóan azt derítette ki, hogy a bala- 

 toni « süllő" a fogasnak ifjú alakja s hogy mind a kettő egy és ugyanaz 

 a folyókban élő « süllővel". A sörényúszók és úszószárnyak sugárzata, 

 a fogazat, a pénzek, az egész életmód az ivással együtt, az egész belső 

 szervezet ugyanaz. 



Érdekes Petén vi-nek ide vonatkozó följegyzése, mely 1841-ből 

 ered s így hangzik. 



« Minden balatoni halász azt állította, hogy a süllő és a fogas a 

 következő okoknál fogva két faj : i. hogy a fogas orra már ifjú korá- 

 ban is hegyesebb, nyújtottabb ; a hát domborodottabb ; a fark kar- 

 csúbb; a kormányúszó szélesebb, mint a süllőé; 2. hogy a fogas is 

 külön, a süllő is külön ívik ; 3. hogy a süllők a Zala és Mura vizében 

 is teremnek, az igazi fogas ott nem fordul meg soha; 4. hogy a fogas 

 a süllőnél jobb ízű; ■;. hogy a fogas legalább is 6 fontot nyom, holott 

 a süllő legfeljebb 5 font. « 



Erre Petényi azt mondta, hogy: « mutassanak hát egy fióka 

 fogast". A felelet ez volt: «Uram, az nincs soha a Balatonban!" 



A makacsságot semmi sem jellemzi jobban, mint az, hogy ma már 

 a :; fontos is « fogas «; — igen, mert a hat fontos már fogyni kezd! 

 No de vegyük azokat az érveket sorra, eleve is megjegyezvén, hogy 

 egyeden egy sincs köztük, a mely faji értékű volna és valamennyi áll 

 bármely más halnak ifjú és meglett alakjáról ; de sőt bármely más 

 állatról is. 



Az első pont alatt felsorolt, merőben külszínes alaki különbségek 

 csak korkülönbségek, a minők minden, különösen gerinczes állatnál 

 előfordulnak s a fogas süllőnél korántsem akkorák, mint pld. a csirke 

 és a tyúk, a csikó és a ló stb. között. 



A második pontra nézve áll, hogy ez más halaknál is így van ; az 

 ifjabbak és kisebbek együtt ívnak, a nagyok is együtt, mert nem sza- 

 bad elfelednünk, hogy sok halnál az ivarérettség már « félfontos » 

 korában ébred, holott a faj 1 5 — 20 — 50 fontig is megnő. 



A harmadik pont állítása egy oly jelenség, mely a halaknál álta- 

 lános, hogy t. i. az ivadék, míg kicsiny, a kisebb vizeket keresi föl. 



