TARKA GÉB. 6y9 



Sugár-ata: HS, 6/0; HS, 1/18; HO 0/29; AS 0/14. OP h— 

 40. FA 5V4) ^ kormány úszót beleértve. 



A test legnagyobb magassága a fejrészre esik s :; — 6-szor fordul 

 meg a test egész hosszúságában ; a legnagyobb vastagság nyolczszor 

 fordul a hosszaságban. A száj kicsiny, ajakrésze húsos, zuga az orr- 

 nyílással egy vonalba esik ; csúcsbanyiló ; az állkapcsokban egy, néha 

 két sor apróka fog; az orrnyilas igen kicsiny, szabad szemmel csak 

 nehezen látható. A szemek erősen homlokállásuak és szomszédosok, 

 vagyis a szemköz igen keskeny. A felső ajak közepén két apróka, előre 

 meredő csövecske. A hónaljúszószárnyak szélesek, kerekvágásúak ; a 

 hasúszószárnyak, az előbbiek alatt állva s hosszában egyesülve, lapos 

 tölcsért alkotnak ; hátrahajtva hegyök a hugygyóig ér. A két hát- 

 sörényúszót egy alacsony hártya köti össze; az első a hónai] úszószár- 

 nyak töve mögött indul s legcsúcsán vörös foltot visel ; a második az 

 alsósörényúszó kezdete előtt indulva a kormányúszót megközelíti, 

 vége az alsó sörényúszó végével körülbelől talál. A héj nem terjed a 

 fejre, mely, kivált a fedeleken, vastagodó bőrrel van fedve; a pénzek 

 a hát- és a hasrészen aprók, az oldalakban nagyobbak, egészben 

 reszelősök. Az oldalvonal finom, alig követhető s csak a farkrészen 

 föltünőbb. 



Szín szerint ez a kis hal változékony; de foltos volta egészben 

 márványozza ; az alapszín zöldes barna, vöröses lehelettel ; az oldala- 

 kon rendesen három feketéseri barna folt vehető ki ; a farkrészen 

 ilyen színű öv látható ; az első oldalfolt félholdalakú s csúcsaival a 

 fej felé fordul — innen a semilunaris elnevezés, mely alatt Heckel is- 

 mertette • — a hát- és alsósörény sugárközeinek alján vöröses fol- 

 tocska látható. Az ivás idejében a szín változik, sötétebb, bársonyossá 

 válik s a vörösség megtüzesedik. 



ívik : Kriesch János szerint tavasz elején. 



Fosása : külön nem történik. 



o 



A tarka géb — Kriesch János megfigyelése szerint — a víz fene- 

 kén bujkáló kis hal, mely vízinövények alatt keresi eledelét; nem 

 igen úszik, hanem egybeforrott hasúszószárnyain s a hónaljúszószár- 

 nyak közbejöttével csuszkái ; üldöztetve a farkával fölfelé is löki ma- 

 gát ; de legott a víz fenekére száll alá. Saját tapasztalásom szerint a budai 

 hévizek kifolyásaiban legtöbbje a már köves helyeken, kövek alatt él. 



