KEVEkEKFAJAI. 



'5 



hol pedig megvan, ott egyenetlen, sokszor igen nagy pénzekből ala- 

 kúi ; az oldalvonalat képzők rendesen sorakozottak, azon alul és felül 

 mindenféle fejlődésűek és rendetlenül állanak. Ez a BLOCH-tól leírt 

 "Cvprinus rex Cyprinorum »; Agassiz «Cyprinus Carpio macrolepi- 

 dotusD néven írta le. 



A csupas; ponty. Minden bizonynyal a tükröstől ered akként, 

 hogy vénségére az amúgy is rosszul legyökerezett pénzek kihullanak s 

 a hal egészen meztelenné válik; ez azután a «Cyprinus carpio nudus, 

 vei alepidotus Ag. » 



Ezek a fajták tavakban keletkeznek és átöröklés útján tovább sza- 

 porodnak !S. 



Keverék jajok : 



A pontykáras- (Cyprinus acuminatus Heckeli. Tóságainkban. 

 különösen a Balaton, Fertő és Velencze tavában, ritkábban bár, de 

 megterem az a keverékfaj, mely a töpontytól és a kárásztól ered s 

 pontykárász akkor, ha inkább a pontynak jegyeit viseli magán. Heckel 

 új fajnak nézte s le is irta; főjegyei a következők: a test magassága 

 2'/, egészen 2V4-szer fordul meg a hosszaságban ; a fej nyújtottabb, 

 hegyesedő ; a homlokvonal kissé homorú, a hát a sörényúszóig majd- 

 nem egyenes vonalban vagy igen lapos ívben emelkedik." Ez a keve- 

 rékfaj bajuszos s főképen ezért inkább pontyjellemű. 



A káras;pontv (Cavpxo Kollarü Heckel; épen megfordítva, inkább 

 a kárász jegyeit viseli magán ; legelőször a Fertőből került leírásra s 

 Heckel így jellemezte: «a test lapított, magas; magassága közel 

 272"Szer fordul meg a hosszúságban; a hátvonal nagyon domború; a 

 bajuszok nagyon rövidek." Ennél a keverékfajnál a torokfogak is kö- 

 zelebb állanak a kárász torokfogaihoz, s koronájuk nem őrlő, hanem 

 kehelyszerű. 



A mi halásznépünk ezeket a keverékfajokat már régi időbői is- 

 meri, találóan megnevezi és tudja eredetöket is, t. i. hogy úgy kelet- 

 keznek, a mint a hím ponty a kárász ikráját, vagy megfordítva a hím 

 kárász a ponty ikráját termékenyíti meg. 



E kitérés után lássuk a tőponty életmódját. A tőponty a lassú 

 folyású, egyáltalában csendes, iszapos fenekű vizet kedveli, hol az 

 iszapot — tótágasba állva — túrja s kikeresi táplálékát, mely rova- 

 rokból, csigákból, férgekből, de növényekből, különösen azoknak 



