692 NYÁLKÁS CZOMPÓ. 



ges széles kárásznak változata. Itt csak azért foglal helyet, mert 

 Jeitteles Magyarország felső részeiből felsorolta. 



A NYALKAS CZOMPO. 



Tinca vulgáris, Cuvier. 



III t.-lbla, 10. 



Fő/cgyei: a szájzugban kicsinyke bajusz; a héj pénzei igen aprók; 

 valamennyi úszója húsos, kerekszabású ; a hátsörény csak 8 — -9 

 sugárral. 



Sugáqűla: HS 4/8—9; H. O. 1/1^ — 17; HA. 2/8—9; ^S. 

 4/6—7. 



OP. loo-nál is több; FA 3V4 — 4-ig, a kormányúszóval együtt. 



A test zömökebb, nem nagyon lapított ; a kis száj kissé torokfelé 

 nyiló, a fark aránylag szélesedő. A hátsörényúszó közelebb áll a fark 

 végéhez, mint az orrhoz, vége előtte áll az alsósörényúszó kezdeté- 

 nek ; első sugara igen rövid, mintegy a másodiknak tövét erősíti. 

 A héj pénzei aprók, hosszúkások és igen vékonyak, majdnem hár- 

 tyaszerűek ; a fejre nem terjedve, átmennek a kormányúszó tövére. 

 Az egész test vastagon nyálkás. 



Szín szerint a tartózkodáshoz képest igen változó ; álló, mocsaras 

 vizekben az egész hal zöldesen fekete, alig hogy a hasa kissé világo- 

 sodó ; elevenebb vizekben az oldalak sárgarezesen áttetszők ; folyók- 

 ban az oldalak színjátéka gyönyörű, a gyöngyházkagylóéra emlé- 

 keztető, legtüzesebb az arany és zöldes ragyogású ; ez szolgált 

 okúi arra, hogy Cuvier és Agassiz ezt a változatot külön fajnak 

 nézték s az előbbi T. aurata, az utóbbi T. chrysitis var. aurata név 

 alatt írta le. 



Ivik: májustól néha augusztusig is. 



Fogása: tóságokban a kárászszal együtt a varsahalászat tárgya ; 

 folyókban a hálók véletlen járuléka. A nyálkás czompó leginkább 

 tavakban és mocsarakban terem ; szereti a csendes, iszapos fenekű vizet, 

 a hol, az iszapot túrva, rovarokkal és korhadó növényrészekkel él ; a 

 vizek fenekét csak ivás idején hagyogatja el ; télen át az iszapban 

 megfekszik s téli nyugovót tart. 



Nálunk egy kilóig növekedik ; azon felül ritkán. 



