742 



SEBES PISZTRÁNG. 



innen — a fej felé értve — kezdődik, nem nagyon lecsapott s közel 

 oly széles, a milyen magas ; a kövérúszó az alsósörényúszó vége fölött 

 áll, az utóbbi tehát messze hátra van tolva ; a hasúszószárnyak a hát- 

 sörényúszó hátulsó felével állanak szemben, inkább elkerekített vágá- 

 súak; a kormányúszó rendszerint könnyedén kiszelek. 



A héj pénzei nem terjednek a fejre ; igen aprók, finomak, rátapadok. 



Szín szerint a sebes pisztráng nehezen írható le; minden valamire 

 való halász tudja, hogy két teljesen egyforma pisztrángot ugyanazon 

 víznek ugyanazon helyéről sohasem dobott ki. Törzsszínezetnek a 

 következőt lehet elfogadni : hátfele sötét olajbarna, jól kivehető, kü- 

 lönböző nagyságú, részben kerek és néha udvaros szemfoltokkal, az 

 oldal felső része világosodó, lassan szürkésbe vált s az oldal alsó felén 

 sárgás fehérbe, utóbb fehérbe megyén át ; a meddig a hátszín világo- 

 sodásatart, fekete szemfoltok — kisebbek-nayyobbak — tarkítják, míg 

 végre az oldalvonal közelében belevegyülnek a piros szeplők s az 

 alsó fél felé győznek ; ez körűlbelől a pataki pisztráng színezete, meg- 

 pótolva még avval is, hogy a hátsörényúszó is fekete és kevés vörös 

 petytyel van ékesítve — a Szádellő, Szinva és Bucsin pisztrángnál kü- 

 lönösen szép. Néha az oldalakban lefelé karajos színmezők alakúinak, 

 melyek violás, kékes színben játszanak. Van fekete, szürke, aranyos, 

 fehér, szénporos, kék szeplős színváltozat, sokszor több ily változat 

 egy vízben él, úgy a mint folyása árnyas vagy verőfényes helyen halad, 

 a milyen a víz kémiai tulajdonsága; annyi áll, hogy az árnyas helyek 

 pisztrángja sötétebb, a verőfényes helyeké világosabb alapszínű ; mind 

 ezeknek, különösen a szemfoltoknak és szeplőknek azonban olyan, 

 bár leírhatatlan, de sajátságos jellemük van, hogy a gyakorlatlanabb 

 szem is pisztrángot lát a pisztrángban. A színnek e roppant változa- 

 tossága volt oka annak, hogy sok hires természetvizsgáló egy egész 

 sereg fajt állított fel s lett Trutta nigra, semipunctatata, parcepunctata, 

 alpina stb. Az ivás idejének közeledtével kivált a hím színezete erős- 

 bödik ; az oldalak sárgasága fokozódik, a vörös szeplők lángolnak, 

 világos udvarba kerülnek, míg a közök szénporszerűen vannak meg- 

 homályosítva. 



Ivik : októbertől kezdve, néha még deczemberben, sőt januárban is. 



Fogása : nálunk a rablóhalászat minden kegyetlen módja: szigony, 

 duga, dynamit, méregfű, farszák, meszelés ; egyedül a székelyek s 



