KECSEGE TOK. 



75' 



A test legnagyobb vastagsága a harmadik hátvért tájára esik s 

 közel a fél fejhosszának felel meg; a keskeny s kissé lapított orr átlag 

 háromszor oly hosszú, mint a száj szélessége ; az alsó felén futó közép- 

 ormó az orr hegye táján kiszélesedik; a sorok vértezete sűrűn sorako- 

 zik s csak a sorok vége felé kisebbedve ritkul is kissé ; az első hátvért a 

 legnagyobb ugyan, de nem emelkedik ki, hanem a homlokvonal ívébe 

 esik ; e vonal futásához képest a 4, 5 és hatodik hátvért áll legmaga- 

 sabban. A vértsorok köze apró, hátulsó szélükön fogacsos csontpén- 

 zekkel van borítva. A hónaljúszók a test magasságánál hosszabbak ; a 

 hátsörényúszó magasságánál szélesebb; az alsósörényúszó és a has- 

 úszószárnyak szélességüknél magasabbak ; a félszárnyú kormányúszó 

 alsó fele terjedelmes. 



Szín szerint háta szürkés- vagy sárgásbarna, néha feketésbe ját- 

 szó ; a vértek szennyes fehérek ; az úszók szürkék, csak a hasúszó- 

 szárny és alsósörényúszó vöröses. 



Ivik : május, júniusban. 



Fogása : leginkább a kecsegeháló. 



A kecsege tok is a Fekete-tengerhez tartozik ; de egyike azoknak 

 a tokféle halaknak, a melyek legmesszebbre vonulnak fel a folyókba — 

 Heckel szerint a Duna bajor részébe is eljutnak; — a kecsege má- 

 jusban és júniusban jelentkezik legsűrűbben, szereti az iszapos fenekű 

 vizet, a hol túrhat s táplálékát, mely halivadék is, megszerezheti; 

 vonulás közben köves fenekű helyeken kerül meg legtöbb, mert ott 

 seregesen nyomul előre. 



Nagyság szerint elérheti a 7— 7V2 ^g^- súlyt; leggyakoribb a fél 

 kilogrammos. 



Húsa finom, jóízű s a tokhalak között a kecsege az, mely táplá- 

 léknak legtöbbre van becsülve. 



Elterjedése: Heckel a Duna, Dráva, Tisza, Maros, Szamos és 

 az Olt vizét említi; Petényi a Köröst — Békésig — , a Murát és a 

 Vágót — Tornóczon felül is — teszi hozzá ; én a Balaton — leg- 

 újabb időben — Ipoly, Rába és Zagyva vizét tehetem ide. 



