FAJ TOK. j: 5 



magasságát ; az alsósörényúszó a hátsörényúszó közepével áll szem- 

 közt. A kormányúszó vége csúcsba kifutó, könnyedén sarlós görbű- 

 lésíi ; az alsó szárnyfél is csúcsba végződik. 



Szín szerint háta rendszerint kékesfeketébe húz, az oldalak és a 

 has fehéredők ; a vértezet szennyes fehér ; az orr alsó fele hússzínű ; 

 a szemcsillag sárga, néha ezüstös. 



Irik : május, ]unius ; halászok július-augusztusra teszik. 



Fogása : rendesen az öreghálónak egészben ritkább prédája. 



A sőreg-tok — csillagos-tok, királyhal — a legszebb tokhalak 

 közé tartozik s erősen kifejlődött, nagyon szembetűnő vértezete való- 

 ban úgy tűnik fel, mintha a hal testén merő csillagsorok vonulnának 

 végig. A tengerből, seregekbe verődve, már márczius hónapban indul 

 a folyókba, ivás végével pedig legtöbbje visszatér a Fekete-tengerbe ; 

 Petényi budapesti és ercsii halászok bemondása után azt jegyezte 

 fel, hogy a sőregtok legbővebben júliusban és augusztusban jelentke- 

 zik s akkor ívik is ; meglehet, hogy ekkor már seregekbe verődik és 

 a tenger felé igyekszik. 



Nagysága, Lepechin szerint körülbelől 2 méterre rúghat s ekkor 

 2^ kgr. súlyú; Petényi az Ercsi mellett fogottakat 15 — 20—25 

 kgrmmra teszi, Vezseny mellől pedig 40 — 45 kgrammosokról is 

 emlékszik. 



Húsa finom, jóízű s igen keresett czikk; a mai konyha «dunai 

 pisztráng)) névvel tiszteli meg. 



Elterjedése: Heckel szerint a Duna — Komáromon felül már 

 ritka — , Dráva, Tisza — Tokajig — ; én hozzáadhatom a Körös alsó 

 folyását és a Zagyvát torkolata táján. 



A FAJ TOK. 

 Acipenser schypa, Güldenstxdt. 



Főjegyei : orra rövid, széles, tompa — bornyúorr — az alsó ajak 

 fejletlen, a felső egyenletes, nem öblözött; a hát vértjei nagyok, rit- 

 kán állók ; a két külső 'bajuszszál távolabbra áll egymástól, mintáz 

 orrnyilasok szintén egymástól ; a bajusz közelebbre esik az orr végé- 

 hez, mint a szájhoz. 



Sugdqata: HS. 10/28: HO. 1/33: HA. 11/14; AS. 14/15. 



Hermán O. A magyar halászat. 't 



