778 



MESTERSZOTAR. 



fedeles, urnaalakú, a háton hordozható 

 puttony ; gyékényből való. 



Csíkszűrö — Börvcly — kis, ritkafonású, 

 füles vesszőkosár, a melylyel a csikót a 

 csiktartóból v. hordóból kinieritgetik ; egy- 

 szersmind mérték, k. b. i liter. 



Csíktök — Börpch; Kis-Majtcny — a Cncur- 

 bita lagenaria L. köríve alakú fajtája ; 

 kitűnő cslkszálliió edény, kasornyába fog- 

 lalva. 



Csíkvarsa — űcros^tó, Bácsmegye, 1. Csik- 

 kas. 



Csíkverem — Tyitkod. Ecsedi láp — ölnyi 

 hosszii verem az udvaron, melyet vízzel 

 megtöltenék s a melyben a fogott csíkot 

 felgyűjtik. 



Csillagos tok — P. K. — Acifcnscr stellatus 

 Páll. Eredete nincs. 



Csillagtokok — Wt'/ofi.'s, mint csoport.* 



CsivÁLNl — Komárom — egy evedzővel 

 kormányozva evedzeni, I. Csíkló. 



Csombók — Bodrcg;kő:; — I. Halászcsatt. 



Csónak — K. — kisebb vizijárómű. Miklo- 

 siCH szerint a szláv cliiiui. 



Csontos halak — Teleostei, mint rend.* 



CsÓNYiK — S:;cged — egy szálfából vájt 

 lélekvesztő. 



CsÓNViKBÁRKA — Budafíjst — kisebb haltartó- 

 bárka. 



CsÓNYiKKARÓ — S:^i^g>:d — a piczésektől 

 használt lélekvesztő kikötésére szolgáló 

 karó, mely a lélekvesztőben van elhelyezve, 

 hogy a halász akárhol beverhesse. 



Csorba part — Sajó mentén — a hol régi 

 omlások miatt a part nagy darabon be- 

 szakadt, tehát könyökösen beszökik. 



Csorgó — Bódva — a Bódva sok helyen 

 igen lassú folyású, szinte tószerűen álló ; 

 a hol esése van, siet s ha ilyen helyen a 

 víz csak térdig érő, akkor csorgó. Itt űzik 

 a szigonyozást. 



CsoRPÁK — Máramaros, Visk — aprószemű 

 Ághegyháló. Szláv eredetű szó: Cerpak = 

 merítő. 



Csóva egy marok szalma, a melyet a Bódva 

 menti szigonyos meggyújt, hogy világítson.* 



Csöbörhal — Tata — az az apróbb hal, 

 melyet nem darabonként számlálnak, hanem 

 csak csöbörben mérnek. 



Csök — Tápé — a keczézésnél a csökbe 



akasztja a halász a keczetartó kötelet ; a 

 csök a csónak belső oldalába illesztett 

 kurta czövék ; 1. Csőszszög, Czibak. Ugyan 

 ebbe akasztják a billegháló (viliik, viliing) 

 tőkéjét is. 



Csöntörgés part — Székelyföld — gyöke- 

 res, gazos, málló part. Halas víz. 



CsőszívÜEK — Leptocardii.* 



CsöszszÖG — S-űliwk — 1. Csök, Czibak. 



Csúcs — Kopácsi — az egyszárnyú, öt 

 hagyású varsának a második vörcsöke. 



Csuhé — Baja' — 1. Ághegyháló. 



CsuHi — Aldtina — 1. Ághegyháló. 



CsuHi — Síircd — 1. Sisak. 



Csuka — Esox, 1. Köz-Csuka.* 



Csuka — K. — Esox Uiciiis L. ÜALGÓczi-nál 

 (1Ó22) megvan ; közös tőből a tót «Stuka»- 

 val. MiKLOSiCH-nál is. 



Csuka — Ujfalvi-Szikszai XVI. sz. — lucius, 

 lupus. Megvan az Orbis pictus 1708-dik 

 kiadásában is. 



Csuka — Janua 1729 — Esox lucius L. 



Csukafélék — Esocini, mint család.* 



Csukahorog — Kes:;tliel}- — nagyobb fajta ; 

 a horog ina jo — 40 öles. A velenczei tavon 

 egyes a horog, patonyja rézdrótból való, 

 hogy a csuka el ne rághassa. 



Csukavarsa, — Doros^ló (Bácska) — fűzfa- 

 vesszőből, két tölcsérszerű bejáróval, mely 

 kivehető. 



Csuklócsont — os articulare.* 



Csupaszponty — P. K. — Crpriiius Carpio 

 L. Teljesen pénzek nélkül való, az A^íis- 

 si:^ Crpriaus carpio niidus seii akpidotus 

 fajtája. Tatai tó. 



Csutak — Balaton — czirokból kötve, a 

 felhasgatott halak mosására való, I. Tucsak. 



Csüggesztő — Hegykő — az övön két rövid, 

 a végén csombókos kötéldarab, a mely- 

 lyel a háló kötelét fogják ; az öv tüsző- 

 szerű, bőrből való, rendeltetés szerint 

 hám, mely a húzást könnyíti. 



Czédulakeszeg — Balaton — Blicca argy- 

 rolcuca Heck. juv. a test laposságáról így. 



CzEGE — az erdélyi Mezőségen falu, a hasonló 

 tó fejénél ; nyilván egy a czége, zeege 

 stb. szóval ; I. Czége. 



CzÉG (Kis) — falu az erdélyi Mezőségen — 

 I. Czége. 



CzÉo (Nagy), falu az erdélyi Me:{őscgcn, 



