784 



MESTERSZOTAR. 



Farüsbárka — S:;clnok — Uis bárka, a me- 

 Ivet a keczcs a ladik után szokott kötni, 

 hogy halászás közben a fotíott halat élve 

 elrakhassa. 



Faroslegíny — Bodrogköz — annak a dereg- 

 lyének a kormányosa, a melyen a gyalom 

 van. 



Farszák — S^ckchföld — I. Bokorhálö. 



Fartöke — általánosan — a ladik háttilját 

 alkotó erős fa, melyhez az oldalak és 

 fenék erősítve vannak. 



Fattyaspara, — Komárom — az, mely egy 

 kitöri pára helyébe köttetik — tehát nincs 

 rölfűzve. 



Fattyú-hering — iVlátyus után Grossinger — 

 .Alosa vulgáris Tr. 



Fattyúlaptáros, — Komárom — kisegítő 

 laptáros, I. Kurtulászni. 



Fattyúólom — Szolnok — ha sebes a viz, 

 iobban súlyozzák az öregháló inát s ezt a 

 rendesnél több ólmot mondják »fattyú»- 

 nak. 



Fecskefarkú — Máramaros. Visk — Albur- 

 nus bipunctatus Heck. 



Fedelek — Tótli Pál, Bonnet fordításában 

 — a suboperciiium értelmében. 



Fedélkötő, a csikputtony fedelének lekö- 

 tésére való.* 



Fehérhal — Komárom — keszeg, paducz 

 stb.; iicsak fehérhalat fogtunkn azaz: cse- 

 kély értékű, szálkás halat. 



Fehérhúsú csuka — Galcottinál — nyilván 

 a siillö. Lucioperca Sandra. 



Fehérkés maréna — Szirmay Andr. — Core- 

 gonus albula L. a magyar vizekre csak 

 ráfogva. 



FEHÉRSZÁRNYtl KESZEG — P. K. — Abrdmis 

 sp. Velencéd tó. 



Fej — Komáromban a szák keretének felső 

 része; lásd Hajtovány; a vejszéknél — 

 Keszthely, Hegykő, Dobrony, Latorc-^a — 

 az a rész, a melyben a hal megfogódzik, 

 igy : iivejsze feje, kürtő feje, lésza 

 feje.D 



Fejelés (háló) — általánosan valamely háló- 

 nál oly igazítás, mely az egészre kiterjed 

 s némely részeket egészen felújít. 



Fejér keszeg — Ujfalvi-Szikszai XVI. szá- 

 zad — Alburnus. Ugyanígy az Orbis pic- 

 tus 1708-iki kiadásában. 



Fejérkeszeg — P. K. — Alburnus lucidus 

 Hcck. — Körös (Szarvas táján). 



Fejérke — H. O. — olvasott embereknél 

 meglehetősen elterjedve : Alburnus lucidus 

 Heck. 



Fejér keszeg — Janua 1729 — Alburnus 

 in genere. 



Fejes domolykó, SqualUis dobula L.' 



Fejeshal — Grossinger — Squalius dobula L. 



Fejes ponty — Szirmay Andr. — Squalius 

 dobula L. 



Fejkaró, a FeViő-vejszénél, 1, Kürtőkaró,* 



Fejkö — Komárom — az a kő, a melylyel 

 a fenékhorgot elsülyesztik. 



Fejláncz — S:;eged — az a láncz, a mely- 

 lyel az állóbárka macskáját a sárkányhoz 

 kötik. 



Fejmadzag — Komárom -■- az, a mely a 

 fenékhorog cslptetőjére van kötve s a 

 melynél fogva a horgot viszik vagy föl- 

 akasztják. 



Fejni — Bodrogkö:;, jég alatt való halászat — 

 a kijáró kötelet kifejik a lékből, azaz : a 

 jobb és bal kézzel fölváltva kihúzgálják ; 

 a tehénfejésre emlékeztet; Balaton-Füreden 

 a hálóról is ; Keszthelyen egyértelmű a 

 tihanyi iifágynin szóval. 



Fejszés legény — Bodrogköz — a jégalatti 

 halászatnál, I. Jegellő. 



Fekete farkú hal — Ujfalvi-Szikszai XVI. 

 század — Melanurus, sepia ; itt nyilván 

 belejátszott a német « Tintenfiscin mi tudva- 

 levőleg a Sepia officinalis ; nem hal. 



Feladni magát — Keszthely — a pontyról : 

 iimikor a mély vízből feladja magátn — 

 ekkor szigonyozzák. 



Feleháló — Keszthely — a háló szárnyának 

 felehossza, I. Beérkezik, Összevárni. 



Felekezet — Balaton, őshalászat — 1. Bokor. 

 Miskolczi (iVadkertjébenii a faj értelmében 

 használva. 



Felepálha, 1. Felepóta.* 



Felepóta — Keszthely — nagyobb gyékény- 

 úszó, mely a háló szárnyának felehosszát 

 jelezi ; v. ö. Túzsér. 



Feles — Karád — I. Kötélfejő. 



Feleshal — B. S-abó Dávid — sok hal 

 értelmében. 



Felférgelni — Tápé — a horgot, azaz : 

 gilisztával, lótetűvel halfogásra felszerelni. 



