786 



MESTERSZOTAR. 



Fertálybóné — Tis;j, Ahád-S:^Mók ~ i. Kerítő. 



Fertő — általánosan — kivált tavas helye- 

 ken oly pontok, a hol a víz csak néha 

 üti fel magát és süppedéket alkot. 



Fertő — Hegykő — így nevezik azt az ingo- 

 ványt. mely a leapadt viz helyén marad. 



Fertő-vejsze, a Fertőtó magyarságánál dívó 

 vejszc, I. Kürtő.' 



FÉSÜSHAL — H. O. — Pcrcj fliii'ijtilis L. 

 Torna, Torna vize. 



FésűsszárnyO halak — Acjiithof'tcrí. mint al- 

 rend.* 



Feszítő — ErdiSi'idck. Olt menten — a seb 

 háló ágas peczke. 



Feszítő ék — agyalázka pengéjének a nyélbe 

 való megerősítésére szolgál.* 



Feszítő peczek, az ollóhálón, a peczektől 

 való megkülönböztetésül.* 



Feu — a régi okiratokban — pld. : Hom- 

 (eu. Kapusién, egyértelmű vele a mai 

 Balatonfő. Tó feje, háta v. dereka, feneke 

 (Balaton fenék) = tó felső, középső, alsó 

 része : különben a vejsze halászatnál is, 

 I. Fej. 



FiAsiTANi — Tápé — pld. a harcsáról, oaz 

 egyik ereszti az ikrát, a másik a tejein: 

 tehát termékenyítés. 



Figyelmező — Eg\-lui;js-Oláli/alu — a tollas- 

 horgon a középső két toll, a vezetőnél 

 kisebb, a bekapónál nagyobb ; ez a víz 

 színén úszik s állítólag tigyelmezleti a 

 pisztrángot; reám a költött szerszám benyo- 

 mását tette. 



Fiókgyékény — Balaton-Füred — póta, a 

 fattyúpara értelmében : I. azt. 



FiRis — Grossinger — Phoxínus lajvis AG. 



FisÉR — általánosan — halkereskedő, ki a 

 fogott halat nagyban vásárolja ; ilyen alkal- 

 mazásban: «a halászok várják a tisérln; — 

 világos jele annak, hogy a magyar halászott, 

 a német kereskedett. Komárom régi jegyző- 

 könyveiben is meg van különböztetve a 

 halász a «phisértől.» 

 Fiú — Nagr-Dobronv — minden fajszerint 

 megkülönböztethető ifjú hal, pld. : harcsa- 

 fiú, potykafiú, jázliú stb. 

 Fizis — Kcncssey — Pctroim'^on fluvlatilis L. 



nyilván GROSSiNGER-ből vette, I. Firis. 

 Floh — Baja — 1. Pirity- v. Keritőháló. 

 FoGACSOS FOG.^K — dentes prehensiles.* 



FoGACsos HALPÉNZEK — squama; ctenoidas.* 



Fogashorog — Kcs:{thdr — legkisebb fajta; 



a horog ina 50-40 öles, rajta cserkére 



kötve 100 — 120 horog, leginkább apró 



sügérrel felhalazva. Most már tilos. 



Fogas süllő, Liicioperca Sandra Cuv.* 



Fogas — K. a Balaton egész környékén — 

 Luciopcrca Sandra C. V. súly szerint i'/z 

 kg.-tól fölfelé; a kisebb példányokra nézve, 

 I. Süllő. 



Fogószák — Budapest — 1. Szák. 



Fogott — Bódua menten — a szigony, az- 

 az : belevágott a halba. 



Fogóvég — H. O. — a szigony nyelének 

 az a része, a melyet a halász sújtáskor a 

 kezében tart. 



Fogó vég, a kosztos horog kosztján a vas- 

 tagabb vég, a melyet a horgász a kezében 

 tart.* 



Fogóvég — Szeged — 1. Külső Csapó. 



FoGÓvöRCSÖK — a rokolyaháló szélen levő 

 táska, a varsa vörcsökétől való megkülön- 

 böztetés végett így.* 



Fogyasztani — általánosan — a szemet a 

 varsa vagy zsákalakü hálók kötésénél : a 

 vörcsök vagy fark felé kevesbíteni. 



Fok — 1^22-ben — stagnűm unacum duo- 

 bus introitis (sic) aque vulgariter fok 

 vocataii. Egyesülő vizek főldköze, innen a 

 mai Gyevifok (Algyő mellett). Siófok (Bala- 

 ton) stb. rendesen jó halászóhelyek ; szám- 

 talan halásztanya név járuléka. 



Fokháló — Algyi!, őshalászat — gyékényes 

 gyalom ; I. Gyalom. 



FoLÓcz — Hegykő — nyilván a német «Floss» 

 után a pára, pálha stb. ; lásd azokat. 



Folyás — Dereden — a tavaszkor duzzadó 

 lápok folyós erei, hol a csuka és czompó 

 él és tapogatóval fogható. 



Folyó — általánosan, nagy vagy nagyobb 

 folyóvíz. 



Folyómenet — Bódm — a folyó főiránya. 



Folyós viz — S-cged — az, a mely a par- 

 tot rongálja. A ponty tartózkodásáról szólva 

 iia ponty a legfolyósabb szirtokon jár, hol 

 a földmorzsát legelín; I. Szírt, Legelni. 



Folyóvízi orsóhal — Tótli Pál — Bonnet 

 fordítása, Petromyzon fluviatilís L. 



Folyó víz hala — Ujfalvi-Szikszaí xvi. sz. — 

 piscis fluvialis, fluviatilís. 



