MESTERSZOTAR. 



/'J/ 



FoLYO viz RAK — Ujfalvi-Szikszai xvi. sz. — 

 astacus fluviatilis. 



Fonás — Latorcza mentén — 1. Gorcz. 



Font — VlÍci!c:;c — kisebb, emeltyűs mér- 

 leg, hálókosárral, a melyen kisebb meny- 

 nyiséííLÍ halat mérnek. 



Fordítófa — Latcrc:;a mentén — kétá;,'!! s 

 kurta szárán kampós fa. a melylyel az űző 

 rudat a következő lékre ráigazltják ; az 

 űzőrúd tekintetében lásd : Hajtólécz. Ro- 

 hony. Vezér. 



Fordító lék — Tós:;cg — I. Saroklék. Szeg- 

 lik. 



Fordító vék — Latorc-a mentén — 1. Sarok- 

 lék, Szeglik. 



Forgó — Tíhaiir — a vezérrúd hátulián 

 álló vaskarika, a melybe a fagyó kötél 

 szolgál ; folyók mentén, sok helyen az 

 örvény, ily értelemben már a XVI-dik 

 században is divott. 



Forgó — általánosan — I. Forgóviz. A vető- 

 háló tartókötelén forgó ikerkarika, arra 

 való. hogy a kötél össze ne sodródion. 



FoRGÓviz — Miskok:; — lassú folyású, mély. 

 örvényes víz; a ponty lakóhelye. 



Forgós víz — általánosan nagy tölcsért 

 alkotó viz. 



Fó — sok helyen — I. Fei, Feu. 



FÖHAB — Kenesse, Balatonmellék — a Bala- 

 tonfő Kaiár felől, tehát északkeleti hab ; 

 halászatra alkalmatlan. 



FŐHAL — sok helyen — a halászok a halak 

 felsorolását rendszerint evvel kezdik: «hát 

 nálunk a főhal a . . . . harcsa, csuka, 

 ponty, fogasn a szerint, a mint e vagy ama 

 faj vidék szerint iövedelmesebb. 



FŐHALASz — Tinódy Sebestyén — « Csakis 

 főhalasz es hétszáz benne valan t. i. Sze- 

 geden ; a mai öreghalász, halász nagy- 

 gazda; a czéhes rendszer szerint halász- 

 mester értelmében. 



FŐHOMLOKCSONT — OS frontale. 



FÖLDMORZSA — szeged — omló partok apró 

 röge, melyet a ponty kedvel, mert sok 

 benne a növények finom gyökere. 



FÖLFEJNI — Balaton — a hálót húzogatva 

 a vízből kiszedni ; I. Feini. 



FÖLLEKELNi — Pest, PilíS, S. és K. Kun- 

 megye — I. Jegelni, Jegellő. 



FÖLSZEDNI — Algyő — pld. afölszedtük a 



zsidóutszátn, t. i. azt a karózatot húzták 

 ki a földből, a melyen a halakat száritiák ; 

 I. Zsidóutcza. 



FÖLSZÉL — Keszthely — mely Tihany felől 

 jár ; halászatra ió ; tehát északnyugoti ; ez 

 a kenesseieknek nem ió. 



FÖLVETI — általánosan — magát a hal a 

 vízből ; szép, csöndes esteken, nyáron át. 



FÖRDENi — Velencéé — «a hal ivik, vagy 

 fördikí, mondta a tóblró. 



FÖVENYES FENÉK — sok helyen — durvább 

 homokkal borított vizfenék. 



FÖVENYES PART — általánosan — homokos 

 part. 



FÖVENYVÁGÓ — Cobitis taenia L. ErdSuidck, 

 Olt menti vizek. 



FözŐKANÁL — S-cntes. körösi halászok — az 

 étel kavarására szolgáló lapiczkás fa; inkább 

 véső- mint kanálalakú. 



Frentö — S:{olnok — I. Fentő ; nyilván 

 elfaiúiás. 



Frisselni — Tyúkod, Ecsedi láp — a vizet ; 

 a csíkveremben a vizet úi feltöltéssel iaví- 

 tani. 



Furkó — általánosan — nagy fakalapács, 

 melylyel mindenféle karót bevernek. 



Futosó — lápé — I. Fattyúlaptáros. 



Futtató háló — Komárom — melynek egyik 

 végét dézsához kötik és kieresztik, hogy 

 a víz vigye ; a másik végét a csónakon 

 tartiák ; — mire a háló a dézsa után 

 — ■ egészen ki van feszítve, a csónakkal sebe- 

 sen evedzve a dézsára kerítenek. 



Futtyogató — Szeged, S:;entes — lásd: Buty- 

 tyogató. 



FÜL — Algyő — a hálótű lába ; a csikaszok- 

 nál a csíkkasnak (varsának) füle van, mely- 

 nél fogva a vízből kiemelik. Innen a régi 

 okiratokban az «ansa». pld. 1095 körül: 

 ccquod caperetur in ansisi és : «in eleva- 

 tione ansarumt. Fejér, Cod. Dipl. I.. 487. 

 Dávid herczeg adománylevele a tihany 

 apátság dunai halászatáról. 



FiJRGE CSELLÉ, P/wxinus laeiHS Ag.* 



Füzér — Komárom — I. Tűzsér. 



FÜZFAHAL — H. O. — Alburnus lucidus Heck. 

 Kolo^si'ár. Varbón (palóczságj : Alburnus 

 bipunctatus Heck. A hal testének fűzfa- 

 levél alakiáról. Göcseiben is. 



