MESTERSZOTAR. 



795 



Harcsapiíndra — Siliiriis Glanis L. juv. Az 

 iflú harcsa. Bodrogkö^. 



Hardscha — Bloch — I. Harcsa. 



Hargászó — Göcsej — I. Horgász. 



Harog — Egyhá^^as-Oláhfalu s általában Szé- 

 kelyföld — halfogó horog. Göcseiben is így. 



Harogin — Egjiiá^as-Oláhfalu — I. Pekle, 

 Patony. 



HÁROMLÁB — Komárom — hálófoltozásnál 

 három kiszakadt szem. 



Hartsa — Orbis pictus 1708. 



HÁRTYA — epidermis.* 



Hasaszárnya — Szeged — a hasiiszószárny 

 ip. ventralis). 



Hasítani — xvi. századbeli szakácskönyvek 

 — a halról is : « hámozd es hasicz, vágd 

 felii; — felhasítani, hogy a belét kivet- 

 hesse, felvagdalni darabokra. Az élő nyelv- 

 használat szerint a halat hosszában úgy 

 felhasítani, hogy a két felét csak a has 

 bőre tartja együtt, hogy Igy szárításra 

 kiakasztható legyen. 



Hasító — Balaton, népiesen «haslttó», az a 

 kés, a melylyel a halakat felhasogatják ; 1. 

 Hasítani. 



Hasító — Körős-Tarcsa — az az ember, a 

 ki a halat hasltja. Nem halász. 



Hasító asztal — Balaton — a melyen a 

 halak hasítását végzik. 



Hasító deszka — Körös-Tarcsa — a halat 

 nem asztalon, hanem deszkán hasítják, 

 mely két kis széklábra van téve; lovagolva 

 ülik meg. 



Hasító tanya — S-^i:g<:d vidéke — állandóbb 

 tanya, kunyhóval, terítő karózattal, hol a 

 halat hasítják, sózzák és szárítják. 



Haslikacs — Pórus abdominalis.* 



Hasiiszószárny — pinna; abdominales.* 



HÁTRAMARADOTT SZÁRNY — Kcs:^thcly — ; háló- 

 húzáskor az a szárny, a melyből kevesebb 

 került ki ; I. Összevárni. 



HÁTSÖRÉNYÚszó — pinna dorsalis.* 



HÁTULSÓ HOMLOKCSONT — OS frontale poste- 

 rius.* 



HÁTULSÓ TAT — Csongrád — a lélekvesztő- 

 ben a far táján meghagyott rekesz, egy- 

 szersmind erősítés és ülőhely is. 



HÁTULSÓ VERSIK — Karád — 1. Vörcsök. 



Hegy — Ecsedi láp, Börvcly — szilárd, külön- 

 ben sik föld a lápok között. 



Hegyenjáró — Balaton, tihanyi őshalászat — 

 az a halász, ki Tihany félsziget ormait 

 meghágja, hogy látott halra kitekintsen. 

 A tihanyi 7 halászbokor hét hegyenjárót 

 tart. Ez a hegyenjáró igazgatja jeleivel a 

 látott halra iramodó hajókat. 



Hegyes kecze — S:;Cgcd — 1. Hosszíj kecze. 



Hegyes orrij kecsege — Janua 1729 — 

 Acipenser Ruthenus L. 



Hej — B. S^abó Danid — 1. Halhéj, Pik- 

 kely. 



HÉJAS KÖviHAL (Heas k. h.) Gobio fluviatilis 

 Cuv. Galgóczi 1Ó22. 



HÉJATLAN KÖVIHAL (Heatlan k. h.) Colntis 

 barbatula L. Galgóczi, 1Ó22. 



HÉJJÁ — Balaton-Füred — a halnak ^ pikke- 

 lye ; de itt csak addig így, a mig a halon 

 van ; levakarva : pénz. 



HÉJJAS FÉREG — Kuthy — rák. 



Hering — Ujfalvi-Szikszai xvi. sz. — alec, 

 halec, arenga, arenga passa, harenga, Alec 

 infumatum ; a füstölt hering tehát már 

 ismeretes volt. 



Heringfélék — Clupcoidci, mint család. 



Héringhal — P. K. — Pekciis cultratus L. 

 Duna m. némely ponton. 



Hernyó — S:;ékehfőld, általánosan — a gi- 

 liszta. 



HÍGvizi halászat — általánosan — tavaszi, 

 nyári, őszi halászat a be nem fagyott vize- 

 ken.* 



HÍGVízi SZERSZÁM — Tihany — nyári és 

 őszi halászathoz való öregszerszám ; ellen- 

 kezője a jegesszerszám. 



Hinaar — Ujfalvi-Szikszai xvi. század — 

 ulva, alga. 



HÍNÁR — Agárd — minden tömötten álló 

 oly növény, mely a víz szine fölé nem 

 emelkedik. 



HÍNÁROS — általánosan — fenékről; kellő 

 növényzettel benőtt vIz, melyben nem lehet 

 halászni. 



HÍNÁROS víz — általánosan — a melyben 

 sok vízinövény terem, mely a halászatot 

 nehezíti, néha lehetetlenné teszi. 



Hizlaló tó — Tata — az az öreg tó, a 

 melvbe a nevendék pontyokat megnövesz- 

 tés végett beeresztik és csírázó árpával 

 tartják ; a hármas forgó utolsója, a mely- 

 ből a halat fogvasztásra halászszák. 



