7q8 



MESTERSZOTAR. 



INÓ — NiidasJr Tamjs lev. — a pisztráng 

 fogásról szólva ; a horog inától, tehát a 

 pisztránghorog egészsze. 



iNTAKARÓ — S:;clnok — gyékény, a melyíyel 

 nagy hőségben a háló ólmos inát beta- 

 karják. 



Intés — Tihany — ha a bokornak valamely 

 tagja hanyag, részeges, házsártos, cziva- 

 kodó, lusta stb. háromszor intik meg s ha 

 nem fog rajta, felmondanak neki ; a ki a 

 helyébe lép, « rááll a szcrszámrau I. Rá- 

 állani. 



INSZEDŐ — Csctii^nid — az a legény, ki a 

 hálónak a vízből való kiszedésekor s a 

 hajóba való betakarításkor az alínt felsze- 

 degeti és rendberakja. 



In tábla — Duna mentén — az a peremes 

 deszka, a melyen a fenékhorgot kihányásra 

 elrendezik. 



ISLÉG — S:;i:ged — 1. Isling és Isiik. 



ISLIK — Komárom — I. Isling. 



ISLiNG (néha Isiik), minden erősebb zsineg, 

 a melyíyel pld. a háló az inakhoz, v. fake- 

 rctckhez van kötve. Nyilván a schlinge 

 szótól ered. L. Lajfánt. 



ISLiNGTŰ — Komárom — olyan mint a hálótű. 

 csakhogy a fonalhoz képest nagyobb ; 1. 

 AUitótű. 



IspiTA — Komárom — a halbárkának külön 

 rekesze, melybe a niegbágyadt halat rak- 

 ják. 



IsTÁp — Balaton — i. Apacs. A balatoni 

 őshalászok nem ismerik az apacsot ; a Bod- 

 rogközön a szárnyasvarsa feszítő karója 

 és horgászbot is. 



ISTÁPKŰ — Balalon-Fiircá — az istáptól szá- 

 mítva az első nagyobb kő ; 1. Csattkő. 



Iszák — Csongrád — 1. Szák. 



Iszapos fenék — általánosan — finom, mély 

 sárral borított vízfenék. 



IszKÁBA — általánosan — vaskapocs, a ladik 

 oldal és fenékdeszkáinak egymáshoz való 

 erősítésére ; eszkába is. 



Ivadék — Tata — apróka pontyok, a melye- 

 ket a költő tavakból, hol az ikrából kikel- 

 tek, a nevendék tavakba eresztenek. 

 IVADÉKRA VALÓ — Calcnd. occ. 1/21 — ponty, 

 azaz szaporításra alkalmatos ; 1. Anya- 

 ponty. 

 ívÁsiJ — Agárd — pld. : idei ivású, tavali 



ivású ponty, azaz : mely ezidén v. a múlt 



évben kelt ki az ikrábúl. 

 ÍVNI — általánosa/l — a halak ikrázása, pár- 



zása. 

 IvATNi — T. S-. — 1. ívni. 

 ivÓHELY — általánosan — a hol a halak ívni 



szoktak. 



JÁcz — Sqiialiiis dolnda L. Varbő (palócz). 



Jakescke — Marsiliűs, Bloch — 1. Jász ke- 

 szeg. 



Jankó — Bódi>a mentén — tréfásan az apacs ; 

 ha pld. sekély vízben az apacs akadozik, 

 azt mondják ; (ikotor a Jankóit. 



JÁR — Agárd — pld. ; felhős időben nem 

 jár a hal ; 1. Haljárás. 



JÁRÓKÖTÉL — Karád — 1. Bejáró k. 



JÁROMCSONT — OS jugulare.* 



JÁSZ — H. O. — határozottan Síjiialiiis dobnia 

 L. Bcrcttró- Újfalu. 



JÁSZ — Idus, I. Ónos Jász.* 



JÁSZKESZEG — Janua 1729 — Idus melano- 

 tus Heck. 



JÁSZKESZEG — /->. K. — Sí]ualius dobula L. 

 Komáromban következetesen alkalmazva H. 

 O. P. K. Ercsiben Idus melanotus Heck. 

 is : hibásan Aspius rapax Cuv. Bódpa. H. 

 O. ; T Sj. Szeged. Squalius dobula L. 



Jasz KESZEG — Ujfalvi-Szikszai .\vi. szá- 

 zad — "phoxinus lenisii; csak ráfogás, mert 

 az Aristoteles caó^ivo; hala nem határoz- 

 ható meg. Az Orbis pictusban (1708) thy- 

 mallusnak mondva. 



JÁSZPADUCZ — H. O. — Abramis melanops 

 Heck., S^cndrS, Bódva. 



JÁSZPONTY — P. K. — Squalius dobula L. 



JÁTSZIK — a hal a verőfényen ; de a horog- 

 gal is. 



Javallani — Balaton-Füred — halászó hely- 

 ről mondják, így : iijónak javallt helyen 

 ereszti a hálót ; másnap reggel fölfejí.ii 

 JÁz — Squalius dobula L. Bodrogkö^. 

 Jegellő — Hegykő — nagy véső, melyíyel 

 a kürtőben a jeget kivésik, hogy a fogott 

 halat kimerhessék. 

 Jegellő — Balaton — az a halász, ki a léke- 

 ket vágja. 

 Jegellőkő — H. O. — 1. Kőszakócza. * 



