8o6 



MESTERSZOTAR. 



KÖLÖNTE — 1. Botos Kölönte. 



KŐLTŐLÉK (Kőtőlék) — Karád — I. Ajtólék. 



KÖLYÖKHAL — Bíilaton és Sió mentén — a 

 nagyra növő halfajok lialaljai, I. Fiú. 



KŐMARÓ KOLTY — P. K. — Cobítís barbatula 

 L. Eredet nélkül. 



KÖNYHAL — alkalmasint Ccbitis barbatiiLi L. 

 Székely iMúzeum könyvtára, Csereyné 

 Zalhureczky Eniiliától való XVII. század- 

 beli írott szakácskönyv ; lehet tollhiba ; 

 Kövvhal helyeit. 



KÖPŰ — S:;ckeh-/öld — a szigonynak tülök- 

 szerű része, a melybe a rúd jár. 



KÖRABRONCS — Göcsej — 1. Káva. 



KÖRMÖSHAL, Grossingcr; Pcrcafluviatilis L. min- 

 denesetre jó népies elnevezés ; de nagyon 

 helyi lehet s valamennyi tüskés úszószár- 

 nyú halra talál. 



KÖRMÖSRÚD — Vclcnc-:^c — a ladiknak nád 

 között való tolására szolgáló hosszú rúd, 

 az alján elálló fakörönimel, hogy az iszapba 

 ne hatoljon. 



KÖRMÖS SZAKA, a kétágú magyar szigonynál, 

 nem éleshegyes, hanem laposéles, az em- 

 ber körméhez hasonló.* 



KÖRÖSZT — S^ékcly-Kercs:;túr — a vezetőháló 

 rúdja végén a keresztfa. 



KÖRÖSZTHÁLÓ — Kolozsvár — 1. Aghegy- 

 háló stb. 



KÖRSZÁJÚAK — Cyclostomi.* 



KÖRTÉS FUNT — Tihany — emeltyűs mérleg. 



Kő SÜLLŐ, Lucbperca Volgensis Páll.* 



KŐSÜLLŐ — H. O. — Luciopcrca Volgciisis 

 Páll. Pinnyéd, Győr mellett. 



KŐSZAKÓCZA — H.O. — kőkori lekelő kövek.* 



KÖTŐ VÉG — a kosztos horog inának az a 

 vége, a melyet a koszthoz kötnek.* 



KÖTELES — Kopácsi — az a legény, a ki a 

 kötelekel szedi, rendben tartja. 



KÖTELESHAL — Komjrom — az ijói-diki czéh- 

 szabályban, a földesúrnak kijáró halnegyed, 

 mely azonban csak viza, tok és sőreg lehe- 

 tett. 



KÖTÉLFEJŐ — Karád — a jég alatt való halá- 

 szatnál az a legény, a ki a kötelet húzza. 

 Ez a húzás valóban a fejesre emlékeztet. 



KÖTÉLSZEDŐ — Kes:;tkelr — 1. Kötélfejő. 



KÖTÉS (háló) — Komárom — a háló résznek 

 készítése. 



KÖTÉS — Hes-ykő — 1. Bokor, Felekezet. 



KŐTÉs — Bodrogköz — a jég alatt való halá- 

 szatnál a hálónak a kőtőléken való kihú- 

 zása ; 1. Ajtólék. 



KÖTÉSVAS — Balaton, őshalászat — fülszerű 

 pánt a bödön orra és fara táján, arra 

 való, hogy az öregszerszámmal való halá- 

 szat alkalmával két bödönt össze lehessen 

 kapcsolni, minthogy egy bödön könnyen 

 felbillen. 



KÖTŐ — Börvclr — a csikputtonyon az a 

 vékony fonadék, a melylyel a halász a 

 puttony fedelét köti le. 



KÖTŐDESZKA — Budapest — I. Bécze. 



KŐVÁGÓ — Crossinger— Cobitis tasnia LiN. 



KÖVECSHAL — H.O. — Cobitis barbatida L. 

 S:;ckcly-Kcrcs:^ti'ir. 



KÖVELŐ — Balaton — népies kiejtés szerint 

 iiküéllőii; az eresztő háló alsó inára kötött 

 kis kövek. 



KÖVÉR — általánosan — a hal némely fajai 

 ról, pld. : a Scardiniusról. 



KövÉRSÖRÉNYÚszó — pinna adiposa.* 



KÖVÉR TÓ — Tata — az, a melyben a hal 

 gyorsan növekszik. 



KÖVÉR VÍZ — Bödpa mentén — a Bódva 

 vize, mely sok oly anyagot szállít, a mely- 

 lyel a hal táplálkozik, a miért is a horogra 

 alig megyén reá. 



KÖVES — Bodívgkö:; — az öregháló fölfejé- 

 sénél az egyik legény szedi a kövest, az- 

 az a háló alját = köves in ; ez a legény 

 a «köves»; 1. Alinas. 



KÖVES ALJA — Bodrogköz — I. Alin. 



KÖVES FENÉK — általánosan — nagyocska 

 és nagy kövekkel borított vízfenék. 



KÖVES PART — általánosan — a hol a partot 

 kisebb nagyobb kő borítja. 



Kövi — Cobitis barbatula L. Varbó (palóczj. 



Kövi CSÍK, Cobitis barbatula L.* 



KövicsÍK — P. K. — Cobitis barbatula L. 

 Ves:;pri:in. Zala. 



KöviHAL — Janua 1729 — Cobitis barbatula. 



KöviHAL — P. K. — H. O. — Cobitis barba- 

 tula L. Veszprém, Zala, Heves. 



KÖVI HAL — Ujfalvi-Szikszai XVI. sz. — 

 fundulus; hibás alkalmazás; nyilván a fenék- 

 járó küllő ; utóbb még egyszer saxatilis 

 magyarázattal. Az Orbis pictus 1708 kiadá- 

 sában Apua. 



KÖVI KÁRÁSZ, Carassius gibelio NíLS.* 



