8io 



MESTERSZOTAR 



öregháló maga is, mely tavakon zsákos 

 — gyalom — folyókon csak ritkán az. 

 Igazi halászneve öregháló — óoo méterig 

 hosszú, 24 méterig mély — ; a Balatonnál 

 néha «húzóháló» is; Csongrádon a meg- 

 töltött hálókötőtű is idéhésii. 



LÉHÉs FÖLE — Komárom — a párás ín; I. azt. 



LÉHÉSHAL — Agíircí — az a hal, mely a háló 

 kátáján kivül a léhésben megnyaklott ; az 

 osztalékon felül a halászlegényeké : «a 

 részen kívül jutott egy kis léhéshal is». 

 Osztásra csak az jut, a mely a kátában 

 fogódzott. 



LÉHÉS INA — Komárom — az ólmos és pősős 

 kettős ín ; I. Alin. 



LÉHÉsszEDŐ — Csongrád — az a két legény, 

 a ki a hálónak a hajóba való betakarítá- 

 sakor a tulajdonképeni hálórészt szede- 

 geti, öblítgeti, belőle a gazt kirázogatja ; 

 I. Gazember. 



Lejsza — Lalorc-Lj mciilcn — I. Vejsze ; 

 egyebütt csak a terelő, illetőleg rekesztő 

 nád vagy vesszőfalazat. 



Lejszafű (fő) — Latorc-ci mentén — I. Fej, 

 Kürtő. 



LÉK — Balaton — a jég alatt való halászat- 

 nál az az apró lyuk, a melyen ál a háló 

 vontató köteléhez kötött rudakat előre 

 tologatják; I. Ágiik, Sorlék, Vék. 



Lekelni — BoJrogkö:; — a jeget halászás 

 czéljából kilyukasztani, I. Vekelni, Vekelő, 

 Föllekelni, Jegelni, Jegellő. 



Lékelő — Szolnok — nehéz véső vas, a jég 

 kilekelésére való; I. Jegellő (Hegykő). 



Lekelő — Tápé — 1. Jegellő. 



Lekelő szakócza, 1. Szakócza.* 



Lékelő vas, közönségesen csak lekelő.* 



Lekövelni — Kcsithdf — a balatoni 40 öles 

 horog inát nappal póták a vízszínén tar- 

 tották ; este kövekkel a fenékre sülyesz- 

 tették, az az : lekövelték. 



Lekövelni — Liiíort'^a mentén — a hálót : 

 nagyobb kővel nagyobb mélységbe eresz- 

 teni. 



LÉKVÁGÓ — Bodrogköz, jég alatt való halá- 

 szat — I. Jegellő, Lekelő, Vekelő. 



Lélekvesztő — BoJrogkö:^ — I. Bödön. 



Lelkesíti — Miskotc-i Gáspár — a hím hal 

 az ő magvával az elbocsátott ikrát = ter- 

 mékenyíti. 



Lenge — Kopácsi — I. Pelőcze. 



Lenyakalni — Bódm — a halat, azaz : a 

 szigonnyal a nyakszirt táján eltalálni s a 

 víz fenekéhez mintegy leszegezni. 



Lepény hal — Ujfalvi-Szikszai XVI. sz. — 

 Solea, Thymallus. Itt csak az utóbbi helyes, 

 az előbbire reácsábította a «lepény», mert 

 a Solea tengeri lapos keszegúszó hal. 



Lepényhal — Kcnessey, H. O. — Thymalliis 

 vcxillifcr Ag. a S:;ilágyságbaii.T6\.\x\ «lipeiii>. 

 GALGÓczi-náJ megvan (1622); P. K. hibá- 

 san, Abramis brama L. Lci>a. 



Lepi — S:;oliwk — a tapogató, mikor nem 

 vesszőből, hanem hálóból való. 



Lepő — Komárom — I. Tapogató. 



Lepő — a tapogatónak hálóból készült neme.* 



Leragadt — Balaton-Füred — a kötél, mi- 

 kor a jégre reáfagy. 



Lesbe áll — Miskolc^ — a csuka, mikor 

 közel a vízszínéhez veszteg áll ; a német 

 "Hecht im Gelegeu. 



Lesháló — AlgyS — isiégből kötött, hosszú 

 őrháló, 1. Örháló, Rácsháló. 



Lesi — Bcrcttyó-Ujfaai — I. Ághegyháló 

 stb. 



Leső bak — Máramaros — a halászszék víz- 

 felöli végén az a rész, a melyre a halász 

 az ághegyháló rúdját megtámasztja, hogy 

 a hálót könnyen kiemelhesse. 



Leső (háló) — Bodrogköz — 1. Billegháló, 

 Viliik, Viliing. 



Lesőháló, lesi helyett.* 



Leső harcsa, Silurus GUinis L.* 



LÉSZA — Tápé, őshalászat — a magyar vej- 

 szének a szárnya ; I. Lejsza. 



LÉSZA — Udvarhclynwgye vizei — I. Bocs- 

 korvarsa. 



Letartás — Komárom — az öreg v. pisz- 

 késhálónál a húzás vége felé, mikor már 

 közel van az a hálórész, a melyben a hal 

 megfogódzott, az ólmos Inat gondosan le- 

 szorítgatják, hogy a hal alatta ki ne búj- 

 hasson. A mester dolga, melyet rengeteg 

 méltósággal a ballábbal s a szákra támasz- 

 kodva, végez. 



LeszijRN] — Szeged — a fenékhorog karóját 

 a partba ; a halászregula szerint «a ki 

 hamarább ér a helyre, az elveti a horgot, 

 leszúrja a karót a partba : ott azután más 

 nem vethets. 



