MESTERSZOTAR. 



8.3 



falszerú'en bemélyedő pari : alatta rende- 

 sen mély a víz. 



Merenne — Miirsili és Blcch — Baibus 

 fluviatilis Ag. Nem magyar ember irta le. 



MÉRCZE — Nagy-Bcrcg — jó fél literes, fú'z- 



. vesszőből fonott mérték, a melybe 10 

 krajczár ára csík fér el. 



Merecs — Komárom — kis karó, a melyhez 

 a csónak köthető. Egyértelmű a mereg- 

 lyével, I. Mereglye. 



Merede — Hegykő — I. Meregygyű, Szák. 



Merediosemi (diószemű meritő háló, I. Me- 

 regygyű) — már i49;-ban. Az egri püsp. 

 számadási könyvében. Udv. levélt. Bécs 

 Nr. 514. Fol. A meritő szakok között a 

 Körös-Tarcsán divónakvan leginkább «dió- 

 nagyságúii szeme. 



MÉREGFŰ — Székelyföld — Euphorbia palii- 

 stris, farkasfű ; a pisztrángos vizekbe törik, 

 hogy a hal elkábuljon. 



Mereglye — Dereden — a csikkason azok 

 a vesszők, a melyek a kas hosszában fut- 

 nak, tehát vázát alkotják. A Tisza mentén 

 azok a karók, a melyek közé a marázsa- 

 hálót kifeszítik. 



Meregygvű (igy !) — Körös-Tarcsa — szák ; 

 két fajtája van : kerek- és lapos fejű. 



Merenne — Marsilius, Bloch — 1. Márna. 



Merettyű — Latorc:{a mentén — I. Meregy- 

 gyű, Szák és Tanyaszák. 



Mericskő — Velenczei tó — I. Szapoly. Az 

 i betűt röviden ejtik. 



Merigygyő — Bodrog mentén — I. Szák ; 

 tavaszkor a halvaczkok tájára karót ver- 

 nek, erre füvet, főkép zabkelést kötnek 

 s mikor a potyka a zabot tépegeti, a me- 

 rigygyővel kifogják. Lásd a Meregygyűt is. 



Merítő (háló) — Bodrogköz — I. ághegy- 

 háló. 



Merítőháló i'négy kávás) — Bódi/a men- 

 tén — I. Ághegyháló. 



Merítőháló, a rekesztő halászatnál szák és 

 meregygyű helyett ; fej helyett : hajto- 

 vány.* 



Mérőszák — Velenc:{e, Budapest — az az 

 abroncsos háló, a melybe a megmérendő 

 halat beteszik. Körös-Tarcsán kitűnő szer- 

 kezetű négyszögletes kereten erős zsák- 

 háló ; egyszersmind halhordásra is alkal- 

 matos. 



Meszelés — Országszerte. Valóságos hal- 

 irtás, melyet a pisztrángos vizek mentén 

 lakó nép szerte űz s mely abból áll, hogy 

 a zubogókba vagy göbékbe oltatlan me- 

 szet dobnak, mely mindent megöl, a mi 

 az illető ponton és környékén él. 



Mester — Komárom — halászniester és 

 kormányos, ki a halászatot vezeti. 



MÉTFA — Táfié — a czötkényparás eresztő- 

 háló fölfűzésére való ágasfa. 



Métháló — Szeged, Tápé, őshalászat — 

 czötkényparás eresztőháló, kövellők nél- 

 kül való, a hal belebonyolódik ; I. Métfa. 



Mindnyája — S:;eged — az egész; umikor 

 mindnyája háló elfogyottii, azaz : az egész 

 háló ki van vetve. 



Mocsár — általánosan — növényzettel be- 

 nőtt, iszapos, süppedékes, helyek, a hol 

 apróbb víztükrök vizenyős helyekkel válta- 

 koznak. Kemény életű halak helyei. 



MoHOLÓ — Szeged — kurtanyelű, széles 

 élű favéső, a melylyel a mohát a Fadik 

 repedéseibe vagy deszkaközeibe verik. 



MoHOZNi — Algy^ — vízi járóművek réseit 

 mohával betömni. 



MoHOzó fogó — AlgyS — a mohozáshoz 

 való tömőfa, szélesen vésöforma ; a ponty 

 tisztogatására is használják. 



MONKÜ — Balaton-Füred — az öregháló 

 zsákja alján alkalmazott nagyobb kő, I. 

 Monykű, Munki, Törökkő. 



Monykú — Kes-^thely — I. Törökkő. 



Morotva — Miskolc:;i Gáspár — tavak mély- 

 sége, a melyben r. hal él ; tulajdonképen 

 holt ág ; tót eredetű. Miklosich szerint 

 a szláv mrtci^. 



Mosó — Babilon — az a kád, a melyben a 

 felhasított halak mosatnak, mielőtt sózásra 

 és szárításra kerülnének. 



MÖGiNDÚL " S:{eged — elindul a hajó. 



MuNÍczió — Balaton — a szerszámok és az 

 eleség összessége, t. i. az a czók-mók, a 

 melyet a halászatra kiszálló halászbokor 

 magával viszen. 



MuNKi — Tihany — I. Monkű = Monykő; 

 a gyalomháló középső köve is. 



Murványhal — Felső Tis:{a — mindenféle 

 apró hal ; tótos. 



