MESTERSZOTAR. 



8,5 



Nyél — Komárom — az evező nyele; továbbá 

 az apacs nyélszerű része. 



Nyelv — Kopácsi — az egyszárnyú, öt 

 hagyású varsának első vörcsöke. 



Nyelv — Komárom — a halótűnek az a 

 peczke, a melyre a léhést niotólálják. 



Nyelvcsont — entoglossum.* 



Nyelv-toldalékcsontok — copiila^.* 



Nyerfli — Győr — Lciiciscus i'irgo Heck. 

 A német Nerfling-től. 



Nyers — Miskolcot Gáspár — természetű 

 hal, pld. a csuka, hosszúéletű értelmé- 

 ben. 



Nyeső — Doros-tó, Bácsmegye — 1. Nye- 

 sellő. 



Nyesellö (igy !} — Vcli:nc:{C — 2 — j ni. 

 hosszú rúdra alkalmazott sarló a csapások- 

 nak víz alatti tisztogatására való. 



Nyíl-keszeg — S-. D. — bizonyosan Aspiiis 

 rapax L. a sebességről, mely ki van tün- 

 tetve. 



Nyírő — Keszthely — I. Lápmetsző. 



NYtJL-DOMOLYKÓ, Si/í/a/í'/iS IcpUSCuluS HECK.* 



Nyüst — Balaton-Füred — egyértelmű a 

 lehessél ; takácsmesterszó ; a halász a fona- 

 lat érti alatta, a melyből a háló vagy zsákja 

 kötve van, 1. Léhés. 



Nyüstháló — Balaton-Füred — 1. Öreg- 

 háló. 



O O 



Odor — B. Siabó Dávid — a hal búvó- 

 helye, vaczka ; nyilván az odvas, odú 



révén. 

 Odvas part — általánosan — a hol a víz a 



partba barlangszerű mélyedéseket mosott. 

 Olajhal — P. K. — Pctrom}ion fluviatilis L. 



I. Olhal. 

 Oldalriíd — Uj-S-^ékclv — a közháló apacs- 



csa. 

 Oldalt pedző, a horog, a mikor hegye a 



szárhoz képest oldalt kihajlik.* 

 Oldalt vágó szigony, 1. Bökőszigony. 

 Olhal — P. K. — Pdrom\ioii fluimtilis L. 



Petényi szerint a német «Uhleii kaptájára. 



Eredete nincs. 

 Ollóháló — T. S-. S:;egcd — két, ollósze- 



rűen keresztezett rúdra alkalmazott merítő 



háló. 



Ólmos deszka, a melynek rovásaiba az ólom- 

 karikának való ólomgaluskát öntik." 



Ólmos horog — Sió mentén — tutaj nél- 

 kül való, sebes vízre, sok ólommal ter- 

 helve, hogy a víz el ne sodorhassa. 



Ólmos ix — Komárom — a húzóhálók álom- 

 mal súlyozott, alsó, kettős ina ; I. Alin. 

 Köves ín. 



Ólmozó kalapács — S;olnok — tömzsi alakú, 

 jókora kalapács, a melylyel az ólmot az 

 ínra verik. 



Ólom — általánosan — az az ólomkarika, a 

 mely a hálózatok alsó inára alkalmazta- 

 tik. 



Ombla — S;. D. — iircst vizeket kedveli, 

 fegyvcrzettii, tovább a olazacz egy nemé- 

 neki) magyarázza: nyilván a franczia 1' Ombre 

 chevalier, vagy tudományosan Salmo iimbla 

 LiN. ; többek között a svájczi tavak lakója ; 

 nálunk nem terem. 



Omlásos part — általánosan — mindig mere- 

 dek s hosszában repedezve és szakadozva, 

 darabonként vízbe omlik. Halas hely. 



Ón — Kcncsscy — Thvmallus uexillifcr Ag. 

 Eredete nincs adva ; az ónos fényre czé- 

 loz, nyilván GROssiNGER-től vette át. 



Ónhal — GrootInger — Thymallus ve.xil- 

 Hfer Ag. 



Ónhal — Kcncsscy — Thymallus Kcxillifcr 

 Ag. Eredete nincs adva ; 1. Ón. 



Ónkeszeg — Idus mclanotus Heck. Galgó- 

 czi-nál T622. BiELZ szerint erdélyi neve 

 ö nyilat v. őn. 



Ónos jász hal. Idus mclanotus Heck.* 



Ór — általánosan — a hajó legeleje : a nép 

 soha sem ejti orr-nak. 



Ór — Komárom — a halásztű hegyes vége. 



Ór — Komárom — a vizbe orrszerűen be- 

 nyúló partrész. 



ÓRMÓ — Mátyusnál — a Mur^náról : 

 «A hátán végig éles ormd vagyon»; külön- 

 ben nyilván az angolna hátsörényúszójára 

 vonatkozik. 



Orrcsont — os nasale.* 



Orsócsont — radius.* 



Orsüfark ~ Aspro Zingd Cuv. Galgóczi, 

 1622. 



Orsó farkú hal — Janua 1720 — Aspro 

 vulgáris. 



Orsófarkú hal, — Aspro nulgaris C. V. 



