MESTERS20TAR. 



Hl 7 



Öreg szem — áltakincsan — a nagyszemű 

 háló, sohasem mondják, hogy uritkan. 



Öregszemű — Miskokyi Gáspár — némely 

 halnak az ikrája ; nagy. 



Öregtó — Tata — a nagy halastó, melyen 

 az Eszterházyak régebben rendszeres (tur- 

 niisos) halászatot űztek ; különben nagy 

 tó értelmében. 



Orfa — általánosan — árbocz, a melyre a 

 vontató kötél, az alaltság van erősítve; 

 helye az orrtól számított első pad, melyen 

 keresztüldiigva, az őrfafészekbe illik; I. 

 Árbocz. 



Órfafészke — általánosan — a csónak fene- 

 kéhez erősített deszkadarab, melynek kerek 

 lyukába az őrfa vége beleillik és gyöke- 

 rezik. 



Orfát letenni — Komárom — A tanya 

 húzás befejezését mutató jel ; ha t. i. több 

 bokor találkozott, a sorrend az volt, hogy 

 megérkezés szerint vetették a tanyát s 

 mihelyt az előző letette a^ óifát, a követ- 

 kező legott tartozott tanyát vetni. 



Orhal — K. — Acipcnscr Hiiso L. aduit. 

 Nagy példányok. Grossingcr s utána Peté- 

 nyi följegyzése. 



Orháló — Körös-Tarcsa — hosszú és mély 

 háló, a melylyel a folyónak egyes szaka- 

 szait elrekesztik, hogy a halak el ne szök- 

 hessenek. 



Őrjeg — Pest P. S. és K.-Kúnmcgye = 

 halat tápláló apró tó. 



Orkő — Balaton- Füred — az eresztőhálón 

 az őrrel szemközt álló nagyobb kő ; 1. 

 Nagykövellő. 



Órkű — Balaton-Fürcet — az eresztőháló 

 hossza közepén és két végén alkalmazott 

 nagyobb kő ; 1. Őrkő. 



Őrlőfogak — dentes molares.* 



Ormadzag — Berettyó- Újfalu — a pendely- 

 hálón (itt berendezés szerint azonos az 

 Olt mellékivel) a zsebeket megalkotó, ille- 

 tőleg tartó rövid madzag ; 1. Őr, Rákláb. 



Örmény — Körös-Tarcsa — annyi mint örvény. 



Őrszem — Tihany — a látott halra való 

 halászatnál az az ember, a kit a pihenő 

 bokor kiállít, hogy a hegyenjárót szem- 

 mel tartsa. 



Őrösháló — Nagy-Dobrony — 1. Örvös- 

 háló, és Téliszák, a melylyel szerkezetre 



megegyezik : de minden súlyozás nélkül 

 való s rúdon jár. 



Örv — Miskolc^ — az örvöshálón a kcresztőr, 

 I. azt. 



Örvény — általánosan — I. Örvénylő víz ; 

 gyatcran azonban a folyónak oly részei is, 

 a melyek csak nagyon mélyek. 



Örvénylő víz — általánosan — rendesen a 

 folyó kanyarodásaiban forgó, apró tölcsé- 

 reket alkotó víz. 



Örvös vek — az, a melyen az őrös vagy 

 vasas-örvöshálót a jég alá eresztik.* 



Örvösháló — Miskolc:; — berendezés sze- 

 rint olyan, mint a télíszák, t. i. kereszlőr- 

 rel és feljáróőrrel, de rúdon jár, semmi 

 súlyozója; I. Téliszák, Sülylyén. 



Őrvessző — Karád — a jég alatt való halá- 

 szatnál az a vessző, a melyet a lékekbe 

 elébb-elébb dugnak, hogy a rúd (1. Vezér) 

 irányát megtudhassák. 



Őrző — Kopácsi — 1. Keresziőr és Fel- 

 járóőr, Örv. 



Őrzőfa — a sülylyén háló őrét tartó és 

 feszítő fácska.* 



Őszi halászó víz — Balaton, tihanyi őshalá- 

 szat — a melyben őszkor halásznak. E vIz 

 a tihanyi fokon, Szántód felé van. Az egész 

 hely neve «lápeleje» s hét vonóra van 

 felosztva u. m. : Lós, Csigás, Öregláp- 

 eleje, Kislápeleje, Lápeleje, Kút (igen 

 mély víz) és Szaros vonóra. 



ÖszTÖR — B. S;abó Danid — szerint ágas 

 fa, a melyen kecsegéket is szoktak szárít- 

 gatni. 



ÖszTÖvÉREDiK — Miskolc'i Gáspár — a hal, 

 azaz soványodik. 



ÖsszEÁLLÁs — sok helyen — halászatra való 

 szövetkezés, bokor vagy felekezet alkotás. 



Összefekszik — Körös-Tarcsa — a hal az 

 örvényekbe, mikor a víz őszkor kihűl. 



Összejár — Balaton — a küsz, azaz nagy 

 seregben. 



Összekötő csont — os symplectícum.* 



ÖsszESZEMELÉs — Tiszamentén — a fenék- 

 horognak nyugalomba való helyezése, a 

 midőn a horgokat szép rendben a csip- 

 tetőbe rakják. 



Összevárni — Kes-thely — ha a háló kihú- 

 zása közben, az egyik szárnyból több 

 került ki, mint a másikból, akkor az előbbi- 



Herman O. h. magyar halászat. 



