MESTERSZOTAR. 



83. 



ban meghasgatott, megszijjalu nagyobb hal, 

 hogy gyorsabban kiszáradion ; de oly ér- 

 telemben is, hogy a keményre szárított 

 hal pőrölylyel lágylttatik meg, az az szivol- 

 tatik, sziijaltatik, tehát porhanyító verés 

 értelmében is : nyilván hogy folyadékok 

 fdsiivására alkalmas legyen. 



SzívuLT — Fiíi'-féle Írott szakácskönyv, xvn. 

 század — ciszivult posarii lásd «SzijjaU» : 

 különben szárított sós ponty volt. 



SzoK.NYA HÁLÓ — BciJli — 1. Vetőháló. 



Szolgabot — Komárom — a melyre a lap- 

 táros támaszkodik ; I. Biczke. 



SzOLGAFA — általánosan — karó, a melyre 

 főzéskor a bográcsot akasztják ; néha fa- 

 horog, a melybe a lánczot akasztják, mely 

 a bográcsot a tűz fölött tartja. 



Szolgáló mester — Keszthely — két ifjabb 

 mester, ki a czéhmester rendeleteit végre- 

 hajtja. 



SzOLGAPÁLCZA — Komáivm — I. Biczke, Szol- 

 gabot. 



Szomszédos — a szem, mikor a szemköz 

 igen keskeny,' 



SzopÁKOL — Agárd — I. pipál, szupog. 



Szorító háló — Tószeg — a zsákos vagy 

 kátás gyalom. 



Szóm — Szeged — a horogról is ; uvöttem 

 húsz szöm horgot. » 



SzŐRKESZEG — H. O. — Scardinlus crythro- 

 phthalmus Bon. Nagy-Dobrony. 



Szúnyogháló — Duna-Tis^a összefolyása 



— a szabad ég alatt háló halászok ritkás 

 szövetből készült s négyszögletes rámára 

 rácsinált alkotmány alá bújnak, hogy a 

 szúnyogok az alvót ne érhessék. 



SzuppoG — Agárd — I. Pipál, Szapákol. 



Szúró karó — Csongrád — karcsú, hegyes 

 végű pózna, a melylyel a hajót a part 

 hosszában a szélvizben tolják s a gúzsnál 

 fogva hirtelen meg is állíthatják. Akkor 

 használják, mikor a tanyát meghúzták s a 

 hálót már be lehet takarítani. 



Szúró szigony, az, a melynek ágai, egyenlő 

 hosszúság mellett, egyenes sorban állanak.* 



SzÜGÖNY — Algyő, Tápé, S:icgcd, őshalászat 



— I. Szigony. 



Szűkehal — Grossinger — I. Halszűke. 

 Szűkhal — P. K. — Acipcnser Giildcnstcedtií 

 Brdt. 1. Halszűke. 



Taknyos lezser — Accrina ccrnua L. Bod- 

 rogköz. 



Taknyos macza — H. O. — Accrina ccrnua 

 L. S:;cntcs, körösi halászok. 



Tall — Szeged — az evező lapátja, 1. Dal, 

 Toll stb. 



Talp — Komárom — a súlyozott apacson 

 az a rész, a melyben az apacsúr meg van 

 erősítve ; tehát a mely a víz fenekén jár. 



Talpalás (háló) — általánosan — valamely 

 hálónak kisebbszerű, de általános kiiga- 

 zitásása. 



Talpalló — Kcs-tlícly — az őn, csuka, fo- 

 gas, harcsahorog pekléje v. cserkéje vagy 

 patonyja ; 1. batony. 



Talpvészlés, a székely czége kinyúló vessző- 

 fonadéka, mely a czége szárnyékjai közt 

 a víz fenekén fekszik.* 



Tamás-keszeg — T. S-. H. O. — Lcuciscus 

 rutilus L. Körös-Tarcsa. 



Támasztani — S:;cgcd — «támazd» jelszó 

 alakjában ; a hajót az evezővel tartóztatva 

 hajtani. 



Tanya — általánosan — a víznek a húzóhá- 

 lóval egy vetésre meghalászható része ; 

 már legrégibb időben is így nevezve. A 

 halas vizek ily értelemben mindenütt Ta- 

 nyákra — Vető, Vonyó — vannak felosztva 

 s minden rész külön nevet visel, tehát a 

 víznek gazdasági és birtokjogi felosztása, 

 mely a földbirtoknak dűlőkre való felosz- 

 tásával azonos : l. Derék. Az orosz (ito- 

 nyaii szótól ered, tehát nem vonatkozik a 

 földmivelési otanyárai), mely a szláv «stan- 

 je»-től ered ; újabb időben már a halász- 

 kunyhót is — helyesen csárda — tanyának 

 kezdik nevezni. 



Tanyahúzás — általánosan — a kivetett ke- 

 rítő hálónak kihúzása ; «öt tanyát húztunkn 

 azaz : ötször vetettük és húztuk ki a hálót. 

 Tanyaszák — S;olnok — az a rövidnyelű, 

 kerekhajtoványú szák, a melybe a fogott 

 halat a hálóból szedik s a bárkába viszik, 

 l. Szák. 

 Tanyát vetni — B. S^abó Dái'id — ha- 

 lászni; Komárom táján ma is így mondják; 

 l. Tanyavetés ; mindég a húzóhálókkal való 

 halászatra vonatkozik. 



