MESTERSZOTAR. 



835 



az, a ki a halastavakat készítette. I. Ná- 

 dasdy Tamás levelezése. 

 ToMOLYKÓ — P. K. — Sqiialiiis íiobiiLi Bon. 



Ercsi. 

 ToMOLYKÓ — S:;irmay Andr. — Sqiialiiis 

 dobula L. itt a pérhalra, Thymallus alkal- 

 mazva. 



ToNYA — B. S:{abó Dápid — 1. Tanya. 



Too — Ujfalvi-Szikszai xvi. század — pa- 

 liis. 



Too HALA — Ujfalvi-Szikszai xvi. sz. — pis- 

 cis lacustris. 



Topa — Tápé — tompa ; így : «a sziigöny 

 visszájának belső sarka topa.» 



Torok — Miskolc^ — ; a vész varsájának a 

 vörcsöke. 



Torok — Vaibó, Ipoly mentén — a varsa 

 vörcsöke, 1. Vörösök (palócz). 



Torok — a Balaton körül — a part nagy 

 szakadékai, a melyek a tóra nyilnak, pld. 

 a Matacstorok Kenessen, mely halászható 

 helyet is jelez. 



Torok felől — Miskolc^i Gáspár — áll a 

 tok és kecsege szája = unterstandig ; igen 

 jó leíró szó. 



Torokgyékény — Balaton, őshalászat — a 

 gyékényes háló zsákjának száját úsztató 

 nagy gyékénykötés; 1. Bikatutaj. 



Törökkő — Balaton, őshalászat — a gyé- 

 kényes háló zsákjának száját súlyozó 4-6 

 kilo súlyú kő ; I. Monykő. 



ToROKPÁLHA, 1. torokgyékény és bikatiitaj.* 



TOROKPÁLHA — Bodrogköz — ; 1. Torokgyé- 

 kény. 



ToROKPÓTA — Keszthely — nagy gyékény 

 úszó, mely a zsák száját úszva tartja ; 1. 

 Bikatutaj, Torokgyékény, Torokpálha. 



Torzsás keszeg — P. K. — Aspius rapax Aa. 

 Tornác:;. 



TósÁG — sok helyen — tavas vidék vagy rész. 



TÓT KECSEGE — G/ossí/i^c;- — Barbiis Hiiviati- 

 lis Ag. 



TÓT SÜLLŐ — H. O. — Luciopcrca Volgensis 

 Cuv. Bodrogkö^. Szinnyey Gerzson, ki e 

 nevet gyűjtötte, hozzáteszi : «csikok van- 

 nak a hátánn, a mi a fait kétségtelenné 

 teszi. 



ToTY — Kis-Majtény — a Krasznán haszná- 

 latban levő lélekvesítő közepén ketté van 

 osztva, az osztástól, mindkét oldalon, egy 



rövid párkány fut erősítőül azon az okon 

 mert itt van a kállószij számára lyuk. Kü- 

 lönben 1. Tat. 



TÖBBHAGYÁsti — Bodrogkö-^ — a varsa, ha 

 több abroncsra feszül. 



Tőke — Komárom s általánosan — a folvó 

 fenekére sülyedt tuskók, fák, a niclvck- 

 ben a háló akadozik. 



TÖKERESZ — Csongrád — az a zsineg, a 

 mely a kábákhoz van kötve s a melvhe/ 

 a horogderék kapcsolva van. 



TÖKHAL — P. K. H. O. — Plwxinus U-ms 

 Ag. Szamos, S^atmár körül. Faj szerint 

 biztosabb név, mely a hal töksárga színé- 

 től ered. 



TÖKÖSBÁRKA — Szeged — 1. Állóbárka. 



TÖKÖS HOROG — általánosan — a fenékho- 

 rognak ellentétje, a mennyiben a horgot a 

 vízben bizonyos magasságban tartja. Az 

 úsztató egy érett, üres tök. 



TÖK tITÁN VETI A HORGOT — S:;olnok — 



mikor a bejfiró végét végkő helyett ka- 

 bakhoz köti, tehát nem a fenéken halászik, 

 1. Tököshorog. 



TÖLTEN'i — Bodrogköz — a hálótűt, fonallal 

 fölszerelni ; 1. Ráhányni, Meghányni. 



TÖMLÖcz — ErdSi/idék, Olt mentén — a var- 

 sáknak az a része, a melyben a hal fogva 

 van. Az ölti nagy vesszővarsa tömlöczén 

 ajtó van, melyen a halat kiszedik. 



TÖMLÖczVARSA — Erdővidék. Olt mentén — 

 fűzfavesszőből fonott haltartó. 



TÖMPE KESZEG — H. O. — Squalius dobula 

 Heck. Bódva mentén, Komjátiban. 



Tő PONTY, Cyprinus carpio L.* 



Tő-POTYKA — S;;. ű. — A mi potykánk, 

 ellentétben a felhozott ((jövevény potyká- 

 val», I. ezt. 



TŐR — Keszthely a régi czéhszabályban ; a 

 tőrt feljárni — vagyis végig vizsgálni, nem 

 fogott-e halat. 



TŐRÉSZ — bihari Sárrét — a letűnt pákász 

 világban az, a ki a csikaszát mellett a ru- 

 czákat tőrrel (hurokkal) fogta ; különben 

 kezelhette a csapóhurkot is ; I. azt. 



TÖRNI — Csongrád — a tilalmat, azaz : a 

 tilosban megkezdeni a halászatot : I. Akadó- 

 törés. 



XÖRŐ — H. O. — Squalius dobula L. Nagy- 

 Dobrony. 



