MESTERSZOTAR. 



8?7 



DszADÉK FA — Esztergom — a mely vizzel 

 beivódva, a víz fenekére száll. «Senk- 

 holz.i) 



UszADÉKOS FENÉK — Es:;tcrgom — a hol sok 

 belvódott s igy a fenékre sülyedt fa — 

 Liszadékfa — hever. 



Úszó — Miskolc:; — I. Pedző, Tutaj. 



UszÓHOROG — Baja — I. Lábóhorog. 



■UszÓKA — Erdői'idék, Olt mentén — I. Tu- 

 taj, Pallóka ; a horogra vonatkozik. 



UszósuGARAK — radii.* 



USZÓSZÁRNYAK — pinnffi.* 



UszószÁRNY — Miskotc^i Gáspár — a mely- 

 lyel a hal úszik. 



ÚszószÁRNYAK — Tótli Pál. Bonnet fordí- 

 tásában — pinnas. 



Űlésdeszka — Komárom — evezőpad. 



Ülésfa — Tihany — a hajóban az ülés- 

 deszka. 



Ülőke, a kullogó ülőhelye.* 



Ünhal — H. O. — Alburiiüs lucidus Heck, 

 Bódva mentén, ifo/?!/íTÍi-ban. 



Ütni — Bódm — a szigonynyal, azaz : a hal 

 felé szúrni. 



Üző RtJD — LatoK:;a menten — 1. Vezér. 



"Vaal — Vií^'- menten — «in Waag etiam pi- 

 scari possunt cum talí instrumento, quod 

 vulgariter vaal dicitur , quod uno pede 

 videlicet duci potest» egy 1261-diki ok- 

 iratból közli Nagy Gyula a M. Nyelvőr 

 VII. köt. 416. lapján. Nyilván az ághegy- 

 háló, mely a Bodvánál szolgafára van tá- 

 masztva, a Sió némely részén a halász a 

 rúd végét a lábánál támasztja meg, ott 

 pedig, a hol a vizbe begázol, hogy mé- 

 lyebb vizet érjen, a háló rúdját a páliára 

 támasztja; innen a i>aal és «quod uno 

 pedc videliccet duci potest.n 



"Vadászkeszeg — T. S^. Nátly — Szeged. 

 Aspiiis rapax L. 



Vadászó haló — Ujfahi-S^iks^ai xvi. század 

 — Cassis, plaga, mint <ia tóhoz tartozó 

 nevekii közt felhozva. 



Vad Süllő — H. O. — Luciopcrca Volgensis 

 Cuv. KörSs-Tarcsa. 



Vágó — Kes:;thcly — I. Jegellő. 



Vágó Csík, Cohitis taenia L.* 



Vágó DUREiNCS Accrina cernua Lin.* 



Vágóevedző — Körös mentén — az az evező, 

 a melyet gúzsba vagy szegbe akasztanak 

 1. Dal. 



VÁGÓEVEDZÖS — Kőrös mentén az a három 

 legény, a ki a nagy — vágó — evezőt 

 húzza. 



VÁGOHAL — Földi — P. K. — Pelecus cul- 

 tratiis L. ; Cobitis taenia L. erdélyi részek. 

 H. O. 



VÁGÓ HAL — Janua ijlí) — Cobitis taí 

 nia L. 



VÁGÓHAL — S:;irmay Andr. — Pelecus cul- 

 tratus L. 



Vago hal — Ujfalvi-S-{iks^ai xvt. sz. — 

 cobites, acuto rostro Gesner, oxyrhyn- 

 chus ; nyilván a vágó csík. 



VÁGÓHOROG — Tápé — két méternyi rúdra 

 rávert, nagy, szakáshorog ; a szigonynyal 

 megvágott nagyobb hal kiemelésére való : 

 ezenkívül vannak kisebb, kurtább nyelű 

 vágóhorgok is, melyek arra valók, hogy 

 azt a nagyobb halat, a melyet a hálóból 

 a szákkal ki nem szedhetnek, evvel kihúz- 

 hassák. 



VÁGÓ Tok, Acipenscr Giildenstddtii Brdt. * 



VÁGÓ TOK — P. K. — Acipenscr Giildenstddtii 

 Brdt. Eredet nincs. 



VÁGÓVAS, a lápmetsző vágó része* 



VÁGÓVÉG — Si^t^gcá — 1. Belső Csapó. 



Vajda — Kopácsi — a ki a hálót kihányja. 



Vakcsik — k. — Petronu-^on flumatiUs L. 



Vak Ingola, Pctrom)~{on fluviatilis L.* 



Vakszemcsont — os teniporale.* 



VÁLASZTÓ — Tata — deszkából összerovott 

 nagy, lapos vályú, mind két végén a fené- 

 kig érő nyilassal. A kifogott halat ebbe 

 döntik be s osztályozzák ; 1. Színlelő. 



VÁLLHÁM — Csongrád — 1. Czibék ; kivévén 

 az ősbalatoni czibéket, mely más szerke- 

 zetű. 



VÁNDOR Alóza, Alosa inilgans Tr. 



Vándorhal — Tátli Pál. Bonnet fordításá- 

 ban — mely sós és édes vízben elél s 

 ezeket időszakonként fölcserélgeti. 



Vándor tanya — Duna mentén — gyékény- 

 sátorral járó halászok tanyája, melyet majd 

 itt, majd ott ütnek föl ; 1. Piszkés. 



VÁPA — Sj. Molnár Albert — Lacuna alatt, 

 vész értelmében ; 1. Vész. Miklosich sze- 

 rint a szláv papa. mi kétséges, mert tntúl 



